ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15362/25	

Головуючий суддя І інстанції - Сліпець Н.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 в адміністративній справі № 160/15362/25 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В: 
27.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки при його звільненні з 14.09.2023 по день фактичного розрахунку з ним (18.04.2025), а саме за шість місяців в сумі 486 630 грн;
- стягнути із Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при його звільненні з 14.09.2023 по день фактичного розрахунку (18.04.2025), а саме за шість місяців в сумі 486 630 грн. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки при його звільненні з посади прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (м. Кривий Ріг) в порядку переведення до органів Дніпропетровської обласної прокуратури 14.09.2023.
Стягнуто зі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (49000, м.Дніпро, Січеславська Набережна, 29, код ЄДРПОУ 39969443) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки при його звільненні з посади прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (м. Кривий Ріг) в порядку переведення до органів Дніпропетровської обласної прокуратури 14.09.2023 в сумі 30 800,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції помилково знижено розмір середнього заробітку, який необхідно стягнути за порушення строків розрахунків з позивачем. Вважає таке зниження необґрунтованим.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Спеціалізовані прокуратурі у сфері оборони Східного регіону до 14.09.2023.
Наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 12.09.2023 № 385-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони з 14.09.2023 у порядку переведення до Дніпропетровської обласної прокуратури.
Не отримавши своєчасно розрахунок при звільненні із органів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №160/32784/23 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії:
- визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 120 Кодексу законів про працю України, ст. 12 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 № 255 «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість», в розмірі посадового окладу прокурора окружної прокуратори, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в 2023 році;
- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 120 Кодексу законів про працю України, ст. 12 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.03.1998 «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість», в розмірі посадового окладу прокурора окружної прокуратори, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в 2023 році, з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.
У зазначеному рішенні суду від 07.10.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при його звільненні за період з 14 вересня 2023 року по день фактичного розрахунку, визнані передчасними, оскільки на час звернення позивача до суду з тим позовом існував спір щодо повного розрахунку відповідача з позивачем при звільненні, тобто фактичний розрахунок ще не відбувся.
Згідно матеріалів адміністративного позову, 22.04.2025 на електронну пошту позивача надійшов лист від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо виплати позивачу вказаної грошової допомоги, на виконання вищевказаного рішення суду.
Так, 24.04.2025 позивачем направлено звернення до відповідача щодо виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за шість місяців, згідно ст. 117 КЗпП України та «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100.
Однак, орган прокуратури листом від 08.05.2023 № 14-152ВИХ-25 відмовив у виплаті позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Приписами статті 117 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення позивача - 02 жовтня 2018 року та в попередній редакції Закону №3248-IV від 20 грудня 2005 року (далі - Закон №3248-IV)) передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Водночас, Законом №2352-ІХ текст статті 117 КЗпП України викладено у такій редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.».
Наведена редакція статті 117 КЗпП України набрала законної сили з 19 липня 2022 року.
Отже, аналізуючи положення вказаних правових норм, колегія суддів зазначає, що з моменту набрання чинності Законом №2352-IX (з 19 липня 2022 року) положення статті 117 КЗпП України (в попередній редакції) втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію цієї статті.
Тобто, до 19 липня 2022 року правове регулювання таких правовідносин здійснювалося відповідно до положень статті 117 КЗпП України в редакції Закону №3248-IV, тоді як після 19 липня 2022 року підлягає застосуванню стаття 117 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX.
При цьому, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 117 КЗпП України у редакції Закону №3248-IV та були припинені на момент чинності дії цієї статті в редакції Закону №2352-IX, то в такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 117 КЗпП України (у попередній редакції), а у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми цієї статті (у новій редакції Закону №2352-IX).
Тобто, спірний період щодо стягнення середнього заробітку у цій справі та застосування до спірних правовідносин статті 117 КЗпП України умовно варто поділити на 2 частини: до 19 липня 2022 року (до набрання чинності Закону №2352-IX) та після запроваджених до неї змін, що діють з 19 липня 2022 року.
Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі, викладеною у постанові від 06 грудня 2024 року у справі №440/6856/22.
Датою виникнення правовідносин, урегульованих статтею 117 КЗпП України у цій справі, є 14 вересня 2023 року - дата переведення позивача.
За таких обставин застосуванню до спірних правовідносин належать приписи статті 117 КЗпП України, у редакції на момент їх виникнення, тобто після набрання чинності Законом №2352-ІХ.
Період стягнення середнього заробітку з 19 липня 2022 року до дня фактичного розрахунку при звільненні регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
Отож спірний період стягнення середнього заробітку у цій справі охоплюється періодом з 14 вересня 2023 року до 18.04.2025.
Колегія суддів зазначає, що період з 14 вересня 2023 року до 18.04.2025 (дата фактичного розрахунку з позивачем) регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
Отож у межах цієї справи належить враховувати положення статті 117 КЗпП України, у редакції, яка діє після 19 липня 2022 року.
Як свідчать встановлені обставини справи, наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 12.09.2023 № 385-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони з 14.09.2023 у порядку переведення до Дніпропетровської обласної прокуратури.
Не отримавши своєчасно розрахунок при звільненні із органів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №160/32784/23 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії:
- визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 120 Кодексу законів про працю України, ст. 12 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 № 255 «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість», в розмірі посадового окладу прокурора окружної прокуратори, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в 2023 році;
- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 120 Кодексу законів про працю України, ст. 12 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.03.1998 «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість», в розмірі посадового окладу прокурора окружної прокуратори, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в 2023 році, з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №160/32784/23 відповідач виплатив 18.04.2025 позивачу одноразову грошову допомогу в сумі 30 800,00 грн.
З довідки Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 26.09.2025 №14-317ВИХ-25 вбачається, що розмір середньоденної заробітної плати позивача за два останні місяці перед звільненням становить 2638,10 грн. (52761,90 грн/20днів).
Таким чином, за період з 15.09.2023 по 18.04.2025 (не більш як за шість місяців відповідно до ст. 117 КЗпП України) розмір середнього заробітку становить 480 134,20 грн. (2638,10 грн. х 182 дні), який спрямований виключно на відшкодування майнових втрат працівника, а не на покарання чи збагачення, а тому суд має право, з урахуванням розміру заборгованості, тривалості затримки та поведінки сторін його зменшити (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2025 р. (справа №489/6074/23).
В свою чергу, істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 0.06 (30 800,00 грн. / 480 134,20 грн. *100%).
З урахуванням вказаного, грошове забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні з врахуванням принципу розумності, справедливості та пропорційності повинно становити 28808.05 грн. (2638,10 грн. х 182 х 0.06).
Водночас, судом першої інстанції визначено суму середнього заробітку, яка дорівнює 100% розміру одноразової грошової допомоги у розмірі 30 800,00, що відповідачем не оскаржується, а відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вийти за межі доводів апеляційної скарги.
Отже, сума, яку постановив стягнути суд першої інстанції, визначена з урахуванням наведеного, у зв`язку з чим висновки останнього щодо розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є правильним.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 в адміністративній справі № 160/15362/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва