ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р. 	Справа № 440/271/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Р.І. Молодецький, м. Полтава, повний текст складено 12.03.26 у справі № 440/271/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАРИБА" 
до Полтавської митниці   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАРИБА" (далі - позивач, ТОВ "ПОЛТАВАРИБА") звернулося до адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці (далі – відповідач, митний орган), в якій просило: 
визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА806030/2024/00003 8/2 від 09 липня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА806030/2024/000016 від 09 липня 2024 року;
визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA806030/2024/000039/2 від 16 липня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2024/000017 від 16 липня 2024 року;
визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA806030/2024/000042/2 від 17 липня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2024/000020 від 16 липня 2024 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806030/2024/000038/2 від 09.07.2024, №UA806030/2024/000039/2 від 16.07.2024, №UA806030/2024/000042/2 від 17.07.2024.
Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2024/000016 від 09.07.2024, №UA806030/2024/000017 від 16.07.2024 та №UA806030/2024/000020 від 17.07.2024, складені Полтавською митницею.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАРИБА" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 18168,00 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи ст. ст. 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 
20.03.2023 між ТОВ "ПОЛТАВАРИБА", як покупцем, та Компанією "SOGDA Limited, Inc." (США), як продавцем, укладено контракт №13, за умовами якого продавець зобов`язується продати, тобто передати у власність покупця, а покупець отримати у власність і оплатити рибу свіжоморожену і морепродукти (далі - товар) за ціною, в асортименті та обсягах, зазначених в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункт 1.1 контракту).
Одиниця виміру товару - кг (тонна) (пункту 2.1 контракту).
Загальна кількість та ціна товару визначається в інвойсах (пункту 2.2 контракту).
Товар має бути упакований в картонні коробки. Тара входить в ціну товару, є одноразовою і поверненню не підлягає (пункту 2.3 контракту).
Ціна товару, що поставляється за цим контрактом, вказується на кожну окрему партію в інвойсах (пункт 3.1 контракту).
Загальна вартість поставленого за цим договором товару - 3 000 000 (три мільйони) доларів США (пункт 3.2 контракту).
Ціна на партію товару, що поставляється за цим контрактом, розуміється в доларах США, при поставці товару на умовах CFR, CIF - Одеса; FCA, CFR, CIF - Клайпеда, Литва; CIP CPT DAP - Полтава, EXW FCA Оттендорф, Німеччина (Інкотермс-2020) (пункт 3.3 контракту).
Валюта платежів - долари США (пункт 4.1 контракту).
Згідно з пунктом 4.2 контракту платежі за товар за умовами цього контракту здійснюються шляхом передоплати грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця:
- до відвантаження товару - згідно проформою-інвойсом;
- після відвантаження товару і до моменту отримання товару покупцем – згідно з інвойсами, які є основним документом, що підтверджує кількість і суму відправленого товару покупцеві.
Оплата за товар також може здійснюватися протягом 90 днів після отримання його покупцем, згідно інвойсів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок покупця.
Відповідно до пункту 5.1 контракту умови поставки CFR, CIF - Одеса; FCA, CFR, CIF - Клайпеда, Литва; CIP CPT DAP - Полтава, EXW FCA Оттендорф, Німеччина (Інкотермс-2020).
За умовами пунктів 6.1, 6.2 контракту товар поставляється в експортній упаковці відповідно до типу товару і стандартам країни продавця. Кожна одиниця товару повинна мати етикетку українською мовою. Ціна упаковки і маркування включена в ціну товару.
Згідно з контрактом №13 від 20.03.2023 за інвойсами №10653-1 від 12.04.2024, №10653-2 від 11.04.2024, №10653-3 від 11.04.2024 та CMR від 04.07.2024, CMR від 09.07.2024 на митну територію України ввезена частинами партія товару - риба минтай свіжоморожений, розмір 300-700 грам за од., латинська назва Theragra Chalcogramma. 
Товар поставлявся на умовах CIF - Клайпеда, Литва (Інкотермс 2010).
Товар оплачений згідно з платіжними інструкціями в іноземній №162 від 11.03.2024 на суму 38 250,00 доларів США, №165 від 21.03.2024 на суму 18 141,84 доларів США, №198 від 18.06.2024 на суму 50 286,44 доларів США, №200 від 24.06.2024 на суму 26 755,83 доларів США.
За період з 09.07.2024 по 17.07.2024 ТОВ "ПОЛТАВАРИБА" подано до Полтавської митниці митні декларації (надалі також МД) разом з відповідними підтверджуючими документами, в яких митну вартість товару визначено декларантом за першим методом - ціною договору, а саме:
1. Митну декларацію №24UA806030000356U3, якою заявлено до митного оформлення імпортований минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), патраний без голови, без хвоста, індивідуально заморожений, розмір 300-700 гр /FROZEN POLLOCK HG 300-700 HGT, IQF (Theragra chalcogramma) - 18213,50 кг. Без харчових добавок та ароматизаторів. Без ГМО, Дата виробництва: 03/19/2024 термін придатності 24 місяці з дати виготовлення на загальну суму 31 691,49 доларів США, сума митних платежів - 267467,28 грн.
Для митного оформлення до вказаної митної декларації додано: - сертифікат якості/Qualit Certificate від 04.12.2024 (0003); - рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) №10653-1 від 12.04.2024 (0380); - міжнародну товарно-транспортну накладну від 04.07.2024 (0730); - сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 25.04.2024 (0865); - транспортний документ від 02.07.2024 (3000); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №162 від 11.03.2024 (3001); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №198 від 18.06.2024; - рахунок на оплату №СФ-0013-07-24 від 08.07.2024 (3004); - довідку про транспортні витрати №013 від 08.07.2024 (3007); - контракт №13 від 20.03.2023 (4100); - додаткову угоду №1 від 11.04.2024 до контракту №13 від 20.03.2023 (4103); - додаткову угоду №2 від 25.04.2024 до контракту №13 від 20.03.2023 (4103); - договір-доручення №T-П/BC-32 на надання послуг на брокерсько-митне обслуговування від 18.07.2022 (d4207); - договір про надання транспортно-експедиційних послуг перевезення вантажів у міжнародному сполученні №0013-07-24 від 02.07.2024 (4301); - договір на виконання перевезення вантажу №03/07 від 03.07.2024 (4301); - лист-відповідь від 09.07.2024 (9000); - експортну декларацію 24LTLUB00003F483B7 від 04.07.24 (9610);
2. Митну декларацію №24UA806030000365U9, якою заявлено до митного оформлення імпортований минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), патраний без голови, без хвоста, індивідуально заморожений, розмір 300-700 гр /FROZEN ALASKА POLLOCK 300-700 HGТ, IQF (Theragra chalcogramma) - 3842,30 кг. без харчових добавок та ароматизаторів. Без ГМО, Дата виробництва: березень 23-24, 2024. Минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), патраний, без голови, без хвоста індивідуально заморожений, розмір 300-700 гр /FROZEN ALASKA POLLOCK 300-700 HGТ, IQF (Theragra chalcogramma) - 15019,90 кг. без харчових добавок та ароматизаторів. Без ГМО, Дата виробництва: квітень 01-04, 2024, термін придатності - 24 місяці з дати виготовлення, на загальну суму 32 820,23 доларів США, сума митних платежів - 279410,77 грн.
Для митного оформлення до вказаної митної декларації додано: - сертифікат якості/Quality Certificate від 11.04.2024 (0003); - сертифікат якості/Quality Certificate від 11.04.2024 (0003); - рахунок-фактуру (інвойс) (Invoice) №10653-2 від 11.04.2024 (0380); - рахунок-фактуру (інвойс) Invoice) №10653-3 від 11.04.2024 (0380); - міжнародну товарно-транспортну накладну б/н від 09.07.2024 (0730); - сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 19.04.2024 (0865); - сертифікат про походження товару (Cerificate of origin) від 02.05.2024 (0865); - транспортний документ від 08.07.2024 (3000); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №162 від 11.03.2024 (3001); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №165 від 21.03.2024 (3001); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №198 від 18.06.2024 (3001); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №200 від 24.06.2024 (3001); - рахунок на оплату №1393 від 10.07.2024 (3004); - довідку про транспортні витрати від 10.07.2024 (3007); - страховий поліс C50227/gCerts-87032 від 11.04.2024 (3530); - страховий поліс C50221/gCerts-88353 від 01.05.2024 (3530); - контракт №13 від 20.03.2023 (4100); - додаткову угоду №1 від 11.04.2024 до контракту №13 від 20.03.2023 (4103)№ - додаткову угоду №2 від 25.04.2024 до контракту №13 від 20.03.2023 (4103); - договір-доручення №T-П/BC-32 на надання послуг на брокерсько-митне обслуговування від 18.07.2022 (d4207); - договір про перевезення вантажів №7808/AG/1 від 08.07.2024 (4301); - договір на виконання перевезення вантажу №08/07 від 08.07.2024 (4301); - лист №12/07-01 від 12.07.2024 (900); - лист-відповідь від 16.07.2024 (9000); - експортну декларацію 24LTLUB000040D53B0 від 09.07.2024 (9610).
3. Митну декларацію №24UA806030000374U4, якою заявлено до митного оформлення імпортований минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), патраний, без голови, без хвоста, індивідуально заморожений, розмір 300-700 гр /FROZEN ALASKA POLLOCK 300-700 HGT, IQF (Theragra chalcogramma) - 18 862,20 кг. без харчових добавок та ароматизаторів. Без ГМО, Дата виробництва: березень 23-24, 2024, термін придатності - 24 місяці з дати виготовлення, на загальну суму 32 820,23 доларів США, сума митних платежів - 281316,13 грн.
Для митного оформлення до митної декларації додано: - сертифікат якості / Quality Certificate від 11.04.2024 (0003); - рахунок-фактуру (інвойс) (Invoice) №10653-2 від 11.04.2024 (0380); - міжнародну товарно-транспортну накладну від 09.07.2024 (0730); - сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 19.04.2024 (0865); - транспортний документ від 08.07.2024 (3000); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №162 від 11.03.2024 (3001); - платіжну інструкцію в іноземній валюті №198 від 18.06.2024 (3001); - рахунок на оплату №8/07_1 від 09.07.2024 (3004); - довідку про транспортно-експедиційні витрати №08/07_1 від 09.07.2024 (3007); - страховий поліс С50227/gCerts-87032 від 11.04.2024 (3530); - контракт №13 від 20.03.2023 (4100); - додаткову угоду №1 від 11.04.2024 до контракту №13 від 20.03.2023 (4103); - додаткову угоду №2 від 25.04.2024 до контракту №13 від 20.03.2023 (4103); - договір-доручення №T-П/BC-32 на надання послуг на брокерсько-митне обслуговування від 18.07.2022 (04207); - договір про перевезення №ОД08/0724.3 від 08.07.2024 (4301); - договір на виконання перевезення вантажу №08/07 від 08.07.2024 (4301); - лист №12/07-01 від 12.07.2024 (900); - лист-відповідь від 17.07.2024 (9000); - експертну декларацію №24LTLUB000040AE3B6 від 09.07.2024 (9610).
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за вищевказаними ЕМД згенеровано форми митного контролю: 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".
При проведені перевірки документів, які надані у підтвердження митної вартості, митним органом виявлено :
1. Щодо ЕМД №24UA806030000356U3:
Подані товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових МВТ (витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України). Згідно п. 2.2. контракту від 20.03.2023 №13 умови поставки кожної окремої партії згідно з Контрактом фіксуються в Проформі-інвойс/Інвойсі, згідно з правилами Інкотермс 2010. В інвойсі від 12.04.2024 №10653-1 передбачено, що поставка товарів здійснюється на умовах CІF Klaipeda. CIF – термін інкотермс, за яким продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару (наприклад розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять із продавця на покупця. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. На продавця також покладається обов`язок придбання морського страхування на користь покупця.
Відповідно до умов поставки CІF Klaipeda, автотранспортної накладної від 04.07.2024, в порту Klaipeda здійснювалось перевантаження вантажу з борта судна на вантажний автомобіль. Надано довідку про транспортні витрати від 08.07.2024 №013 та рахунок на оплату транспортних послуг від 08.07.2024 №СФ-0013-07-24. Згідно з поданими документами інформація щодо вартості розвантажувально-навантажувальних робіт відсутня. В інших поданих документах до ЕМД від 08.07.2024 №24UA806030000356U3 відсутня будь-яка інформація щодо вартості навантажувальних робіт, отже дані витрати не включені до митної вартості товару.
Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До митного оформлення подано платіжні доручення від 11.03.2024 за №162 на суму 38 250,00 дол.США, та від 18.06.2024 №198 на суму 50 286,44 дол.США, де в призначенні платежу посилання на зовнішньоекономічний контракт від 20.03.2023 за №13. Загальна сума контракту складає 3 000 000,00 дол.США, що не відповідає сумі попередньої оплати, зазначеної у платіжному дорученні. Водночас в платіжному дорученні від 18.06.2024 №198 на суму 50 286,44 дол.США є посилання на інвойс від 12.04.2024 №10653-1 із сумою 39505,83 дол.США та інвойс №10653-2, який не має відношення до цієї операції. Тому надані документи, які містять відомості про ціну, що була фактично сплачена, викликали сумніви стосовно цінової інформації саме цієї партії товару, а наданий банківський платіжний документ не можливо ідентифікувати з даною поставкою.
2. Щодо ЕМД №24UA806030000365U9:
Подані товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових МВТ (витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України). Згідно з п.2.2. контракту від 20.03.2023 за №13 умови поставки кожної окремої партії згідно з Контрактом фіксуються в Проформі-інвойсі/Інвойсі, згідно з правилами Інкотермс 2010. В інвойсі від 11.04.2024 №10653-2 та №10653-3 передбачено, що поставка товарів здійснюється на умовах CІF Klaipeda. CIF – термін інкотермс, за яким продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару (наприклад розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять із продавця на покупця. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. На продавця також покладається обов`язок придбання морського страхування на користь покупця.
Відповідно до умов поставки CІF Klaipeda, автотранспортної накладної від 09.07.2024, в порту Klaipeda здійснювалось перевантаження вантажу з борта судна на вантажний автомобіль. Надано довідку про транспортні витрати від 10.07.2024 та рахунок на оплату транспортних послуг від 10.07.2024 за №1393. Згідно з поданими документами інформація щодо вартості розвантажувально-навантажувальних робіт відсутня. В інших поданих документах до ЕМД 15.07.2024 за № 24UA806030000365U9 відсутня будь-яка інформація щодо вартості навантажувальних робіт, отже такі витрати не включені до митної вартості товару. Виходячи з цього неможливо визначити фактичний розмір витрат, понесених при доставці товару до митного кордону України та виникає питання щодо включення їх в повному обсязі до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті згідно з ч. 10 ст.58 МКУ.
Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До митного оформлення подано платіжні доручення від 11.03.2024 за №162 на суму 38 250,00 дол.США , та від 18.06.2024 №198 на суму 50 286,44 дол.США де в призначенні платежу посилання на зовнішньоекономічний контракт від 20.03.2023 №13. Загальна сума контракту складає 3 000 000,00 дол.США, що не відповідає сумі попередньої оплати, зазначеної у платіжному дорученні. Водночас в платіжному дорученні від 24.06.2024 за №200 на суму 26 755,83 дол.США є посилання на інвойс від 20.03.2023 за №10653-3, який не стосується цієї операції. Тому надані документи, які містять відомості про ціну, яка була фактично сплачена, викликали сумніви стосовно цінової інформації саме цієї партії товару, а наданий банківський платіжний документ не можливо ідентифікувати з поставкою.
3. Щодо ЕМД №24UA806030000374U4:
Подані товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товару (витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України). Згідно з п.2.2. контракту від 20.03.2023 №13 умови поставки кожної окремої партії згідно з Контрактом фіксуються в Проформі-інвойсі/Інвойсі, згідно з правилами Інкотермс 2010. В інвойсі від 11.04.2024 за №10653-2 передбачено, що поставка товарів здійснюється на умовах CІF Klaipeda. CIF – термін інкотермс, за яким продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару (наприклад розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять із продавця на покупця. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. На продавця також покладається обов`язок придбання морського страхування на користь покупця. Відповідно до умов поставки CІF Klaipeda, автотранспортної накладної від 09.07.2024, в порту Klaipeda здійснювалось перевантаження вантажу з борта судна на вантажний автомобіль. Надано довідку про транспортні витрати від 09.07.2024 за №08/07_1 та рахунок на оплату транспортних послуг від 09.07.2024 за №8/07_1. Згідно з поданими документами інформація щодо вартості розвантажувально-навантажувальних робіт відсутня. В інших поданих документах до ЕМД від 17.07.2024 за № 24UA806030000374U4 відсутня будь-яка інформація щодо вартості навантажувальних робіт, отже такі витрати не включені до митної вартості товару. Виходячи з цього неможливо визначити фактичний розмір витрат, понесених при доставці товару до митного кордону України та виникає питання щодо включення їх в повному обсязі до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті згідно з ч. 10 ст.58 МКУ.
Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До митного оформлення подано платіжні доручення від 11.03.2024 за №162 на суму 38 250,00 дол. США та від 18.06.2024 за №198 на суму 50 286,44 дол. США, де в призначенні платежу наявне посилання на зовнішньоекономічний контракт від 20.03.2023 за №13. Загальна сума контракту складає 3 000 000,00 дол. США, що не відповідає сумі попередньої оплати, зазначеної у платіжних дорученнях. Водночас в платіжному дорученні від 18.06.2024 за №198 крім контракту є також посилання на інвойси №10653-2, який подано до митного оформлення, та №10653-1, який не подано до митного оформлення, та в платіжному дорученні від 11.03.2024 за №162 відсутнє посилання на інвойс, тому надані документи, які містять відомості про ціну, яка була фактично сплачена, викликали сумніви стосовно цінової інформації саме цієї партії товару, а наданий банківський платіжний документ не можливо ідентифікувати з поставкою.
Декларанту повідомлено про необхідність надати переклади документів, складених іноземною мовою відповідно до вимог п. 2.5. розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 за №631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672.
Також доведено декларанту про право за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Листами від 09.07.2024, від 16.07.2024, від 17.07.2024 позивач повідомив про те, що не має можливості протягом 10 календарних днів надати інші документи, що підтверджують митну вартість товарів, окрім вже наданих.
Полтавською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA806030/2024/000038/2 від 09.07.2024, №UA806030/2024/000039/2 від 16.07.2024, №UA806030/2024/000042/2 від 17.07.2024, якими митну вартість товарів за митними деклараціями №24UA806030000356U3 №24UA806030000365U9, №24UA806030000374U4, визначено у розмірі 2,0366 доларів за одиницю, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2024/000016, №UA806030/2024/000017 та №UA806030/2024/000020, відповідно, якими позивача повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
Різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванні митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваних рішення становить відповідно 33 473,29 грн, 35 887,09 грн, 35 663,23 грн, загальна сума різниці митних платежів складає 105 023,61 грн.
Скориставшись правом на оскарження рішень митного органу в судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості вимогам, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл — номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі — Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
За матеріалами справи, згідно з контрактом №13 від 20.03.2023 за інвойсами №10653-1 від 12.04.2024, №10653-2 від 11.04.2024, №10653-3 від 11.04.2024 та CMR від 04.07.2024, CMR від 09.07.2024 на митну територію України позивачем ввезена частинами партія товару - риба минтай свіжоморожений, розмір 300-700 грам за од., латинська назва Theragra Chalcogramma. 
Товар поставлявся на умовах CIF - Клайпеда, Литва (Інкотермс 2010) та оплачений згідно з платіжними інструкціями №162 від 11.03.2024 на суму 38 250,00 доларів, №165 від 21.03.2024 на суму 18 141,84 доларів, №198 від 18.06.2024 на суму 50 286,44 доларів, №200 від 24.06.2024 на суму 26 755,83 доларів.
Щодо твердження митного органу про непідтвердження позивачем вартості страхування, суд зазначає, що відповідно до контракту від 20.03.2023 за № 13 та інвойсів передбачено поставку товарів на умовах CIF Klaipeda (Інкотермс - 2020).
У силу пункту 7 частини десятої 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.
Умовами поставки СІF визначено, що продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж відповідно з договором купівлі-продажу та нести витрати, пов`язані з придбанням страхування.
Тобто у ціну товару на умовах СІF вже включені витрати продавця на страхування вантажу, а доказами виконання продавцем умов поставки СІF в частині страхування вантажу є страхові поліси, що надавалися декларантом разом з митними деклараціями.
Оскільки витрати на страхування на умовах СІF вже включені до вартості товару, підстав для їх окремого врахування при визначенні митної вартості немає.
Подальше страхування товарів під час їх доставки з порту Клайпеда (Литва) до митної території України не здійснювалось, що підтверджується транспортними документами.
Стосовно доводів митного органу про ненадання позивачем доказів оплати вартості розвантажувально-навантажувальних робіт у порту Клайпеда, колегія суддів ураховує, що за умовами поставки СІF продавець зобов`язаний нести усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки; сплатити ціну фрахту до порту призначення, включаючи витрати щодо завантаження товару на борт судна; нести витрати, пов`язані з придбанням страхування; сплатити будь-які збори за розвантаження в узгодженому порту розвантаження, покладені на продавця відповідно до договору перевезення; сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця. Тож умовами поставки CIF передбачено, що сплату будь-яких зборів за розвантаження товарів у порту прибуття (у т.ч. експортних митних процедур) несе продавець.
У свою чергу вартість послуг з доставки товарів з порту Клайпеда (Литва) до п/п Ягодин (Україна) та з п/п Ягодин до м. Полтави (Україна) наведена:
- у довідці про транспорті витрати ТОВ "ІВ ТРАНС КОМПАНІ" №013 від 08.07.2024, яка надавалася разом з ЕМД 24UA806030000356U3 та за змістом якої вартість перевезення Клайпеда (Литва) до п/п Ягодин (Україна) становить 45000,00 грн, вартість перевезення п/п Ягодин до м. Полтави (Україна) становить 45000,00 грн, експедиційна винагорода до кордону становить 7500,00 грн та експедиційна винагорода по території України становить 7500,00 грн;
- у довідці про транспорті витрати ТОВ "АВРОРА ГРУП" від 10.07.2024, яка надавалася разом з ЕМД 24UA806030000365U9, та за змістом якої транспортні витрати автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 по доставці вантажу з міста Клайпеда (Литва) - Полтава (Україна) становлять 100000 грн, а саме: від Клайпеда (Литва) до погран переходу Ягодин складають 49700 грн. Від погран переходу Ягодин до м. Полтава (Україна) складають 49700 грн. Експедиційні послуги згідно з маршрутом з міста Клайпеда (Литва) - Полтава (Україна) становить 600 грн, а саме: від Клайпеда (Литва) до погран переходу Ягодин складають 300 грн. Від погран переходу Ягодин до м. Полтава (Україна) складають 300 грн;
- у довідці про транспорті витрати ТОВ "ТАЙМІС" від 10.07.2024, яка надавалася разом з ЕМД 24UA806030000374U4, та за змістом якої транспортно-експедиційні витрати при перевезенні вантажу для ТОВ "ПОЛТАВАРИБА" за маршрутом Клайпеда (Литва)-Полтава (Україна) становлять 75000 грн., в т.ч.: транспортно-експедиційні витрати від місця завантаження Клайпеда (Литва) - до пункту пропуску "Ягодин" (держкордон України) - 42500 грн, транспортно-експедиційні витрати від пункту пропуску "Ягодин" (держкордон України) до місця розвантаження м. Полтава (Україна) - 42500 грн. Експедиційна винагорода до кордону - 10000 грн. Експедиційна винагорода по Україні - 10000 грн.
Вартість послуг доставки (транспортного експедирування) товарів враховано під час визначення їх митної вартості, що відповідачем не заперечується.
Отже, позивачем подано достатні документи на підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів, натомість митний орган не мав належних підстав для сумніву у вартості транспортних послуг та висновку про розбіжності у документах та відсутність інформації про усі складові митної вартості.
Разом з цим, за твердженнями митного органу до митного оформлення подано платіжні доручення, в яких в призначенні платежу містяться посилання на зовнішньоекономічний контракт від 20.03.2023 за №13, проте, загальна сума контракту складає 3 000 000,00 дол. США, що не відповідає сумам попередньої оплати, зазначеним у платіжних дорученнях. Крім того, в платіжних дорученнях є посилання на інвойси, які не стосуються спірної операції.
З цього приводу суд уважає за доцільне зазначити, що загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2008 за №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601 (надалі - Порядок №216).
Пунктом 15 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.
Натомість, як визначено у пункті 32 Порядку №216, банк отримувача в разі отримання повідомлення про перерахування коштів в іноземній валюті на користь юридичної особи або фізичної особи-підприємця, у якому не заповнено реквізит "Призначення платежу" (немає посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті) або в ній зазначена помилкова інформація, не пізніше наступного робочого дня після отримання такого повідомлення звертається до банку, що обслуговує платника, та/або до отримувача для з`ясування цього реквізиту в порядку, визначеному внутрішніми документами банку.
Тобто у платіжній інструкції у графі "Призначення платежу" передбачено саме посилання на договір (контракт), за яких платник здійснює оплату.
Водночас, сама по собі відсутність чи наявність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, від 11.04.2022 у справі № 1.380.2019.006980.
Крім того, положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частинами 1 та 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Сукупність наведених норм свідчить, що умови оплати товару не є ціноутворюючим фактором.
Суд зауважує, що в п. 2.2. контракту №13 від 20.03.2023 вказано, що загальна кількість та ціна Товару, визначається в інвойсах, а ціна Товару, що поставляється за цим контрактом, вказується на кожну окрему партію в інвойсах (п. 3.1. контракту № 13 від 20.03.2023).
Відповідно до п. 6.1, 6.2 контракту № 1 товар поставляється в експортній упаковці відповідно до типу товару і стандартам країни Продавця. Кожна одиниця товару повинна мати етикетку українською мовою, де повинна бути вказана наступна інформація про продукт і його виробника: 1) назву продукту; 2) назва і адреса виробника продукту; 3) дата виробництва / заморозки в форматі "день місяць рік"; 4) маса нетто продукту; 5) термін та умови зберігання продукту; 6) калорійність. Покупець направляє Продавцю вид етикетки на кожен вил Товару. Ціна упаковки і маркування включена в ціну Товару.
Матеріалами справи підтверджується, що загальна сума контракту - 3 000 000 доларів США, яка складається з усієї кількості товарів, поставлених упродовж дії цього контракту, а на кожну окрему партію видається окремий інвойс згідно з яким позивач здійснює оплату.
Під час кожного митного оформлення партій товару митному органу позивачем були надані інвойси на кожну окрему партію. Фактична оплата здійснена безпосередньо за партію товару, вказану в інвойсі. Отже, в наданих до митного органу інвойсах зазначена вартість товару з врахуванням ціни упаковки та маркування.
Щодо невідповідності сум, зазначених у інвойсах №10653-1, №10653-2, №10653-3, сумам, зазначеним у платіжних дорученнях №162, №198, №165, №200, то колегія суддів зазначає, що загальна вартість імпортованих позивачем за спірними МД товарів, є меншою, аніж загальна сплачена ТОВ "ПОЛТАВАРИБА" згідно з платіжними дорученнями сума коштів, що по суті свідчить про повну оплату позивачем вартості імпортованого товару.
Відповідачем не доведено фактів понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з придбанням товарів, заниження їх вартості в інший спосіб.
Доводи митного органу про заниження декларантом митної вартості товарів ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені документально.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно з МД №24UA806030000356U3, №24UA806030000374U4, №24UA806030000365U9 не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.
За матеріалами справи джерелом інформації для прийняття оскаржуваних рішень стала наявна в митному органі цінова інформація щодо визнаної митної вартості товару згідно з митною декларацією від 29.01.2024 за №24UA100350716358U5, за якою вже здійснено митне оформлення товару.
Проте одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
До того ж, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.
Поставка товару за вказаною митною декларацією від 29.01.2024 за №24UA100350716358U5 здійснювалася від іншого експортера та на інших умовах, що не дає достатніх підстав ототожнювати визначену у такій декларації митну вартість товарів.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави для застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.
Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа № 400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішень про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA806030/2024/000038/2 від 09.07.2024, №UA806030/2024/000039/2 від 16.07.2024, №UA806030/2024/000042/2 від 17.07.2024, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
З огляду на те, що саме прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слугувало підставою для видання карток відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішень про коригування митної вартості протиправними та їх скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованих митницею карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 року у справі № 809/506/17 ).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ПОЛТАВАРИБА».
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 у справі № 440/271/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова