Справа № 344/7278/26 
Провадження № 33/4808/359/26 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Волосянка Р.О.
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2026 року, якою провадження в справі про притягнення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 632244 від 04.04.2026 року зазначено, що 04.04.2026 року о 20 год 54 хв в м. Івано-Франківську на перехресті вул. Мазепи – вул. Січових Стрільців – вул. Орлика водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, під час руху на регульованому перехресті на заборонений жовтий сигнал світлофора, здійснила зіткнення з автомобілем «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого внаслідок некерованого руху здійснила наїзд на будівлю. В результаті ДТП транспортні засоби та будівля зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги п.п.2.3б, 8.7.3ґ Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.
Постановою Івано-Франківського міського суду від 21.04.2026 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП - закрито в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись з вказаним рішенням суду потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.04.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП та накласти на неї відповідне адміністративне стягнення.
Вважає вказану постанову незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що він є потерпілим в даній дорожньо-транспортній пригоді, не дотримався вимог процесуального законодавства та не повідомив його про судовий розгляд, внаслідок чого суд неповно з`ясував обставини справи та не данад належної оцінки доказам, що призвело до ухвалення незаконного рішення про закриття провадження у справі.
До початку судового розгляду на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від потерпілого ОСОБА_2 , в яких останній вказує, що приймаючи оскаржувану постанову про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що долученим до матеріалів справи відеозаписом з автомобільного відеореєстратора та камер зовнішнього відеоспостереження з перехрестя, де сталася дорожньо-транспортна пригода об`єктивно та в повному обсязі зафіксовано, що автомобіль «Ford Mustang» виїхав на перехрестя на дозволяючий (миготливий зелений) сигнал світлофора, тоді як автомобіль «Skoda Superb» виїхав на перехрестя на заборонний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення. Наїзд автомобіля «Ford Mustang» на будівлю став наслідком некерованості транспортним засобом після удару, а не свідомих дій чи порушень ПІДР з боку водія.
Зазначає про те, що в порядку підготовки до судового розгляду, для з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, на адвокатський запит від КП «Івано-Франківськміськовітло» отримано циклограму та пофазну роботу світлофорного об`єкта на перехресті вул. Гетьмана Мазепи - вул. Січових Стрільців - вул. Пилипа Орлика у м. Івано-Франківську. Як слідує з вказаних вище документів, на зазначеному перехресті схема руху передбачає шість напрямків. Він рухався автомобілем «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Січових Стрільців через перехрестя прямо, тобто у напрямку до вул. П. Орлика, який позначається №3. При цьому, №4 позначається напрямок руху з вул. П. Орлика праворуч до вул. Мазепи. Саме з автомобіля, який в момент ДТП знаходився на цьому напрямку руху, надано запис відеореєстратора, що долучений до матеріалів справи. Режим роботи світлофора для цих двох напрямків руху, тобто №3 та №4, на перехресті є однаковим. В момент проїзду ним перехрестя, сигнал світлофора був заборонений, а саме: поєднання червоного і жовтого, який мав увімкнутись на дозволений зелений. Напрямки руху через перехрестя по вул. Мазепи (прямо в сторону центру міста або ліворуч до вул. П. Орлика, прямо зі сторони центру міста або праворуч до вул. П. Орлика) позначені №1 та №2. Відповідно, автомобіль «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , рухався на перехресті у напрямку, який позначений №1. Режим роботи світлофора для цих двох напрямків руху на перехресті також є однаковим. Відповідно до циклограми та пофазної роботи світлофорного об?єкта на перехресті вул. Гетьмана Мазепи - вул. Січових Стрільців - вул. Пилипа Орлика у м. Івано-Франківську, в момент коли світлофор подає поєднаний сигнал червоного та жовтого кольорів для напрямку руху N?№3 (в якому рухався він) та №4 одночасно, світлофор для напрямку руху №l (в якому рухався автомобіль «Ford Mustang») подає сигнал жовтого кольору. При заповільненому перегляді наявного у матеріалах справи відеозапису також чітко видно, що для напрямків №3 та №4 світлофори подають червоний сигнал, який поєднується з жовтим на п?ятій секунді. В цей час, автомобіль «Ford Mustang» по вул. Мазепи тільки наближається до світлофора, який вже подавав жовтий сигнал. Відтак, є очевидним що автомобіль «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_4 рухався на перехресті на заборонений жовтий сигнал світлофора, а висновок суду першої інстанції про проїзд перехрестя цим автомобілем на дозволяючий (миготливий зелений) сигнал світлофора є помилковим. 
Стверджує, що суд першої інстанції не виконав завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Волосянко Р.О. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та вважали, що постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.04.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накласти на неї відповідне адміністративне стягнення.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 висловила свої заперечення щодо задоволення апеляційної скарги та вважала, що рішення суду першої інстанції є законним та справедливим.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів. 
Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом. 
Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції повинен скасувати судове рішення та ухвалити нове, якщо під час розгляду провадження буде встановлено, що суд безпідставно виправдав особу, яка звинувачується у вчиненні правопорушення та незаконно закрив провадження за відсутності відповідних правових підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції проаналізувавши сукупність досліджених доказів прийшов до обґрунтованого висновку щодо недоведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення. 
Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
При вирішенні питання про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632244 від 04.04.2026 року, вбачається, що 04.04.2026 року о 20 год. 54 хв. в м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи - Січових Стрільців – Орлика водійка ОСОБА_4 керуючи Форд Мустанг д.н.з. НОМЕР_1 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, рухаючись на регульованому перехресті, на заборонений жовтий сигнал світлофора здійснила зіткнення із ТЗ Шкода СуперБ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок некерованого руху здійснила наїзд на будівлю, в результаті чого ТЗ та будівля зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.8.7.3.ґ, 2.3.б ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором 2 взводу 2 роти УПП БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Гуменюк Б.Б., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_5 були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді Івано-Франківському міському суді, про що свідчить її власноручний підпис. 
У графі 14, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, зазначено, що ОСОБА_4 надала їх на окремому аркуші.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , наданих працівникам поліції 04.04.2026 року, вбачається, що вона їхала по вулиці Мазепи на зелене світло світлофора
,керуючи транспортним засобом Форд Мустанг д.н.з. НОМЕР_1 ., коли із правого боку почула дуже сильний удар. Чоловік на машині їхав прямо на них транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_2 та здійснював рух на червоне світло. Дана подія трапилася о 20 год. 45 хв. ( а.п.4)
У ОСОБА_4 не було вилучено посвідчення водія.
Зі змістом протоколу ОСОБА_4 була ознайомлена, про що свідчить її власноручний підпис.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 , звинувачується в тому, що, керуючи транспортним засобом, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та виїхала на регульоване перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, допустила зіткнення з іншим транспортним засобом, після чого здійснила наїзд на будівлю, чим порушила вимоги пунктів 8.7.3 ґ, 2.3.б Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п. 2.3.б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.04.2026 року, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної події вбачається, що сталася за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 , та транспортного засобу «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 . 
Відповідно до переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який долучено до схеми дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок вказаної ДТП транспортний засіб марки ««Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , отримав пошкодження передньої центральної частини транспортного засобу , , а автомобіль марки «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 отримав пошкодження передньої правої частини. 
Дані схеми дорожньо-транспортної пригоди та переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, повністю узгоджуються між собою в частині механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Вищевказані документи підписані учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень. 
Зі змісту пояснень ОСОБА_2 наданих працівникам поліції 04.04.2026 року (а.с. 3) вбачається, що він рухався на автомобілі «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 по вулиці Січових Стрільців через перехрестя Мазепи на жовтий сигнал світлофора, який мав переключитися на зелений. Його рух був прямо, інший учасник ДТП також рухався прямо на жовтий сигнал світлофора, який мав переключитися на червоний.
Відеозаписом з відеореєстратора іншого транспортного засобу зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди на регульованому світлофором перехресті на перехресті вул. Мазепи – вул. Січових Стрільців – вул. Орлика в м. Івано-Франківську за участю транспортних засобів марки «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 . І
З зазначеного відеозапису вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася в той час, коли на світлофорах, які регулюють рух транспортних засобів на перехресті змінювались сигнали світлофора. Разом з тим, відеозапис не дозволяє встановити сигнал на який водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Ford Mustang» д.н.з. НОМЕР_1 , виїхала на перехрестя.
Відеозаписами з бодікамер працівників поліції зафіксовані дії поліцейських тана місці події. Зокрема, відеозаписом зафіксовано (clip-1), як працівник поліції вилучає у водія транспортного засобу, який був свідком події, копію відеозапису з відео реєстратора, який було встановлено на автомобілі. Під час спілкування між собою працівники поліції зазначили, що водійка автомобіля, який здійснив наїзд на будівлю, не перебуває у стані сп`яніння, натомість іншого водія необхідно перевірити. Після цього працівник поліції підійшов до групи осіб біля місця пригоди, встановив водія автомобіля «Skoda Superb», який повідомив, що рухався на заборонений жовтий сигнал світлофора, а також зазначив, що інший автомобіль також виїхав на жовтий сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення.
З відеозапису (clip-2) вбачається, що за участю двох понятих працівники поліції провели огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Результати огляду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становили 0,00 проміле, що свідчить про відсутність у них стану алкогольного сп`яніння. Надалі ОСОБА_1 висловила припущення щодо можливого перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим працівник поліції перевірив наявність відповідних ознак, однак таких не виявив.
З відеозапису (clip-3) вбачається, що працівник поліції ознайомив обох водіїв зі схемою дорожньо-транспортної пригоди, про що вони підтвердили своїми підписами. Після оформлення матеріалів евакуатором було вивезено автомобіль «Skoda Superb» з місця пригоди.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_4 звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом допустила порушення вимог п. 2.3.б та 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху .
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Апеляційний суд, приймаючи до уваги обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про те, що водієм ОСОБА_4 були допущені порушення вищевказаних вимог ПДР України. 
Апеляційний суд вважає, що не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про те, що циклограма пофазної роботи світлофорного об`єкта доводять порушення Правил дорожнього руху автомобіля «Ford Mustang» під керуванням ОСОБА_4 та проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначені документи лише визначають алгоритм роботи світлофорного об`єкта та можуть бути оцінені у сукупності з іншими докази по справі, які дозволяють встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду провадження. 
Так, долучений до матеріалів справи відеозапис не дає можливості достовірно встановити, що ОСОБА_4 виїхала на перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Зазначений відеозапис зроблений за допомогою відеореєстратора іншого транспортного засобу, який знаходився ліворуч від транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 . Вищевказаним відеозаписом зафіксований рух транспортного засобу марки «Ford Mustang» під керуванням ОСОБА_4 під час проїзду перехрестя, який зроблений під певним кутом, що впливає на здатність встановлення реального розташування транспортного засобу під час його виїзду на перехрестя в момент зміни миготливого зеленого кольору світлофору на жовтий сигнал світлофору. Апеляційний суд враховує, що ракурс здійснення відеозапису істотно впливає на об`єктивність подальшого сприйняття реальних подій, які зафіксовані відеозаписом.
Апеляційний суд вважає, що відеозапис не дозволяє визначити розташування транспортного засобу «Ford Mustang», під керуванням ОСОБА_4 відносно стоп-лінії та виїзду на перехрестя під час зміни сигналів світлофора. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно доп. 8.10. Правил дорожнього Руху України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Разом з тим, відповідно до п.8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зі змісту доводів ОСОБА_4 вбачається, що коли вона, керуючи транспортним засобом, побачила, що на світлофорі загорівся зелений миготливий сигнал, вона рухалась зі швидкістю, яка не дозволяла їй зупинити транспортний засіб за межами перехрестя, а тому вважала, що проїзд перехрестя не створить перешкод для водіїв інших транспортних засобів, які дотримуються ПДР України. 
Так, відповідно до п.1.4. ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. 
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не дозволяє встановити обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає що суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв