Справа № 365/271/26 
Номер провадження 1-кп/365/46/26 

В И Р О К
Іменем України

15 липня 2026 року селище Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора   ОСОБА_3 
обвинуваченого   ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025110000001039 від 14.12.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Згурівка Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, пенсіонера по інвалідності, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що 13 грудня 2025 року, о 16:40 год., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку 19 по вулиці Українській в с. Згурівка Броварського району Київської області, рухаючись зі сторони с. Аркадіївка Броварського району у напрямку м. Яготин Бориспільського району Київської області, діючи необережно, а саме проявляючи злочинну недбалість, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі – Правила дорожнього руху), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок особистої необережності, діючи з кримінальною, противоправною недбалістю до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася по проїзній частині вулиці Українська в с. Згурівка Броварського району Київської області у попутному напрямку попереду автомобіля, тримаючи в руках велосипед марки «Україна».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, в результаті яких загинула на місці події.
Смерть ОСОБА_6 настала від закритої травми грудної клітини та черева з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати.
Грубе порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді смерті пішохода ОСОБА_6 .
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Проти цього не заперечують учасники судового провадження, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин і суд не має сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненнікримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю за вказаних в обвинувальному акті обставин та показав, що він 13 грудня 2025 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, їхав на автомобілі в с-щі Згурівка по вулиці Українська зі сторони с. Аркадіївка зі швидкістю приблизно 30 км/год. Коли проїжджав повз стоянку автомобілів біля приміщення колишньої районної державної адміністрації, попереду за 3-4 метри побачив, як на дорогу вийшла ОСОБА_6 , яка котила велосипед. Була темна пора доби, світили ліхтарі, видимість була погана та на стоянці стояли автомобілі, тому він не одразу помітив ОСОБА_6 . Він подав звуковий сигнал, ОСОБА_6 повернула голову. Він подивився у ліве дзеркало, щоб не вдарити попутній автомобіль та прийняв уліво. Заходів щодо зупинки транспортного засобу не вживав. Думав, що об`їхав ОСОБА_6 . Проїхав метрів три. Подивився у праве дзеркало і побачив, що ОСОБА_6 лежить на дорозі. Після цього він прийняв вправо, увімкнув аварійку та зупинився. Він підійшов до ОСОБА_6 . Також підійшов інший чоловік, який їхав за ним. Вони разом знесли ОСОБА_6 з дороги та почали викликати швидку і поліцію. Через скільки приїхала швидка і поліція він не пам`ятає, бо йому стало погано. Зазначив, що він має третю групу інвалідності у зв`язку з перенесеним інсультом. В день, коли сталась дорожньо-транспортна пригода його стан був кращим, ніж зараз. Зазначив, що щиро кається у вчиненому. Вважає, що його стан здоров`я під час керування ним транспортним засобом не носить небезпеки для оточуючих. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки це є його джерелом доходу та він не зможе прожити на свою пенсію.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників справи не оспорюються.
Інші докази, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого загинула ОСОБА_6 , визнав повністю. Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно. Обвинувачений у вчиненому щиро кається, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки. У потерпілого претензії до обвинуваченого відсутні, про що є заява потерпілого. Обставин, що, згідно зі ст. 67 КК України, обтяжують покарання – немає. Обвинувачений одружений, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Враховуючи обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, ставлення обвинуваченого до події, характеристику та стан здоров`я обвинуваченого, просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням призначивши йому іспитовий строк 3 роки. Також просив стягнути з обвинуваченого судові витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні. Зняти арешт з майна, яке визнане речовими доказами, та повернути автомобіль власнику, а велосипед – потерпілому ОСОБА_7 , який є сином загиблої.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , не погодився з прокурором щодо запропонованої міри покарання, як надто суворої, та просив призначити обвинуваченому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням призначивши йому іспитовий строк 1 рік.
В матеріалах справи міститься заява потерпілого ОСОБА_7 , в якій він просить врахувати факт повного відшкодування обвинуваченим матеріальних і моральних збитків спричинених внаслідок загибелі ОСОБА_6 , відсутність у нього претензій будь-якого характеру та призначити ОСОБА_4 найм`якіше покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , який підлягає покаранню, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який вчинений обвинуваченим з необережності (злочинної недбалості), що призвело до тяжких наслідків – смерті потерпілої ОСОБА_6 , поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а також, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, має середню спеціальну освіту за двома спеціальностями, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, а також, стан здоров`я обвинуваченого, який є особою з інвалідністю третьої групи та має цілу низку серйозних захворювань. 
Окрім того, з досудової доповіді Броварського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області від 21.05.2026 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 убачається, що ризик учинення ним повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як низький, що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
Судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України - щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 винесеній у справі № 702/301/20.
Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14.09.2023 за результатами розгляду справи № 524/12818/21, санкція ч.2 ст.286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, суд вирішує на власний розсуд в залежності від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.
Оцінюючи в сукупності встановлені та доведені у кримінальному провадженні обставини, що впливають на захід примусу та на порядок його відбування, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При цьому, враховуючи в сукупності конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його ступінь тяжкості, характер та мотиви допущених ОСОБА_4 порушень правил безпеки дорожнього руху, наслідки, що настали в результаті дій обвинуваченого, які полягають у заподіянні смерті потерпілій ОСОБА_6 , суд вважає, що обраний захід примусу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не досягне своєї мети, визначеної у ст. 50 КК України, не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як обвинуваченим, так і іншими особами, а тому суд дійшов висновку що до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. 
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нового злочину. 
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення:
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок експерта № СЕ-19/111-25/78154-ІТ від 24.02.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок експерта № СЕ-19/111-25/78269-ІТ від 24.02.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» (висновок експерта № СЕ-19/111-25/78268-ІТ від 24.02.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
- судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» (висновок експерта № СЕ-19/111-26/13374-ІТ від 18.03.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
В рамках кримінального провадження №12025110000001039 від 14.12.2025, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2025 року у справі № 761/52159/25, накладено арешт на майно: автомобіль «САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 ; велосипед марки «Україна», що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зі змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, цивільний позов не заявлено, тому, керуючись ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вбачає за необхідне скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2025 року у справі № 761/52159/25.
Речові докази: 
-автомобіль «САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Семенівка, вул. Піщана, 15, - повернути власнику ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
-велосипед «Україна» - повернути потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Керуючись ст. 286 ч. 2, ст. 50, 66, 67, 75, 76 КК України, ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 393-395 КПК України, суд
У Х В АЛ И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення:
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок експерта № СЕ-19/111-25/78154-ІТ від 24.02.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок експерта № СЕ-19/111-25/78269-ІТ від 24.02.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» (висновок експерта № СЕ-19/111-25/78268-ІТ від 24.02.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок);
- судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» (висновок експерта № СЕ-19/111-26/13374-ІТ від 18.03.2026) у розмірі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок).
Скасувати захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, застосований в рамках кримінального провадження №12025110000001039 від 14.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2025 року у справі № 761/52159/25 
Речові докази: 
-автомобіль «САЗ 3507», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Семенівка, вул. Піщана, 15, - повернути власнику ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
-велосипед «Україна» - повернути потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Згурівський районний суд Київської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1