ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/1211/26 
Провадження №3/943/445/2026 

10 липня 2026 року м. Буськ
Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, гр. України, місце праці не встановлено, проживає в АДРЕСА_1 
за ст. 130 ч.2, ст. 124 КпАП України – 

встановив :
З протоколу серії ЕПР1 № 700451 від 23.06.2026 року, вбачається, що 23.06.2026 об 01.00 год в с. Яблунівка по вул. Бічна Шевченка, 170 Золочівського району Львівської області водійка ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Skoda Felicia», н/з НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та хитка хода), повторно протягом року, чим порушила п. 2.5 ПДР України, що передбачене ст. 130 ч. 2 КУпАП України. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі, відмовилася під відеозапис.
Разом із тим, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 700457 від 23.06.2026 року, вбачається, що цього ж дня 23.06.2026 року о 01.00 год в с. Яблунівка по вул. Бічна Шевченка, 170 Золочівського району Львівської області водійка ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Skoda Felicia», н/з НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралася з керуванням та здійснила наїзд на стовбур дерева. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 12.1 ПДР України.
Постановою судді від 10.07.2026 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому визнала, просила обрати мінімальне покарання, просила розстрочити її виплату штрафу, про що подала відповідну письмову заяву. 
Вислухавши водія, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно ч.2 ст. 130 КУпАП передбачено покарання за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з копії постанови судді Буського районного суду від 01.07.2026, ОСОБА_2 визнано винуватою за вчинення адмінпорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено відповідне стягнення. (справа №943/765/25). 
Отже дії ОСОБА_2 кваліфікую як за повторне протягом року вчинення водієм адмінпорушення, що передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП.
Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
З наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Приходжу до висновку, що ОСОБА_2 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння, повторно протягом року, відмовилася, що підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне порушення серії ЕПР1№ 700451 від 23.06.2026, де викладена фабула вчиненого правопорушення; відеозаписом події, який міститься на компакт-диску, де зафіксована відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, рапортом інспектора СРПП, направленням водія в КНП «Буську ЦРЛ» з метою виявлення стану сп`яніння від 23.06.2026 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яка відмовилася від проходження, копією постанови суду від 01.07.2025 року, копією постанови про притягнення порушника за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Докази, здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності не має.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП будь-який відеозапис ( до того ж зафіксований не в автоматичному режимі) на якому є будь-які фактичні дані, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, вважаю доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, та кваліфікацію її дій за ст. 124 КУпАП правильною, оскільки вона керуючи транспортним засобом, вчинив дорожньо – транспортну пригоду.
Вчинення даних правопорушень підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне порушення серії ЕПР1 № 700457 від 23.06.2026 року, де викладена фабула вчинених правопорушень; рапортом інспектора СРПП; схемою місця ДТП, письмовими поясненнями.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, по справам, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. В даному випадку ст. 130 ч.2 КпАП України. 
При накладенні адміністративного стягнення враховую характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан.
За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Виходячи із вищезазначеного, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що за вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.2 та ст. 124 КУпАП, слід, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, застосувати до останньої адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції даної статті без оплатного вилучення транспортного засобу, яке в даному випадку є безальтернативним.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність останньої, згідно ст. 17 КУпАП України, обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Крім того, у відповідності до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Вивчивши матеріали справи, враховуючи клопотання порушниці, також розмір штрафу, який призначається судом як адміністративне стягнення, який в свою чергу є достатньо великим в порівнянні встановленою в Україні мінімальною заробітною платою, у зв`язку з чим приходжу до висновку, що сплата ОСОБА_2 штрафу в розмірі 34000,00 грн одним платежем становитиме для неї надмірний тягар, тому суд на підставі ч. 2 ст. 301 КУпАП, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_2 про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу підлягає задоволенню та вважаю за можливе відстрочити сплату штрафу та призначити розстрочку виплати такого частинами строком на шість місяців, рівними платежами.
Згідно ст. 303 КУпАП уразі відстрочки виконання постанови відповідно до КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, встановлений статтею 307 КУпАП, стягнення накладається у подвійному розмірі відповідно до ст. 308 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 34, 35, 36, 40-1, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288, 301, 303, 307-308 КУпАП, суддя - 
п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.2, ст. 124 КпАП України, та із застосуванням ст. 36 КпАП України, накласти стягнення за ст. 130 ч.2 КпАП України на 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Розстрочити ОСОБА_3  виконання постанови Буського районного суду Львівської області від 10 липня 2026 року, про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 34 000,00 грн на строк шість місяців, зі сплатою штрафу рівними частинами, по 5666,67 гривень, щомісячно.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 665,60 гривень судового збору.
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області. 

Суддя Б. М. Журибіда