КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1286/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/19727/23

04 червня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В. 
- Рейнарт І.М.
при секретарях - Уляницькій М.В., Колесник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" адвоката Буруна Андрія Михайловича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Фінагеєвої І.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 09 серпня 2023 року між сторонамибуло укладено договір позики коштів. В той же день відповідач отримав 370 000,00 грн, суму коштів обумовлену у договорі позики, яку він згідно укладеного договору зобов`язався повернути до 09 серпня 2024 року або протягом 3 днів з дня його звільнення.
На підтвердження отримання коштів у сумі 370 000,00 грн відповідач підписав видатковий касовий ордер від 09 серпня 2023 року.
22 вересня 2023 року відповідача було звільнено з роботи за власним бажанням, однак, протягом 3 днів від дня звільнення позичальник  ОСОБА_1 борг не повернув.
З врахуванням наведених обставин, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 370 000,00 грн боргу за договром позики та судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" адвокат Бурун АндрійМихайловичподав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішенняКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Персонал Преміум" судові витратита витрати на правову допомогу.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухваленоз порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог.
Зазначає що, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позивач не довів факту укладення договору позики. До матеріалів справи представником позивача було надано належним чином завірену копію договору позики та повідомлено суд про те, що оригінал договору знаходиться у позивача. При цьому, позивач не отримував ухвали суду про витребовування чи запит про надання оригіналів документів.
В апеляційній скарзі сторона позивача навела попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, що становить 10 000,00 грн та зазначила, що докази розміру заявлених витрат будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача  ОСОБА_1 адвокат Настасяк Олег Іванович просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року- без змін.
Зазначає, що з моменту оголошення про подання позову ОСОБА_1 не визнавав укладення ним договору позики з ТОВ "Персонал Преміум". Зазначав, що кошти у сумі 370 000,00 грн від ТОВ "Персонал Преміум", чи будь-кого із його представників, чи працівників він ніколи не отримував, видатковий касовий ордер від 09.08.2023 року він не підписував.
Відповідно подані представником позивача від імені позивача "Персонал Преміум" документи та матеріали мають ознаки підроблення, а підписи та написи ОСОБА_1 на цих документах ніколи не проставлялися.
Згідно описової частини рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва сторона позивача відмовилась надавати до суду оригінал підробленого договору позики.
До того ж, ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 22.09.2023  року звернулися до Фастівського РУП ГУНП в Київській області із заявою у порядку ст. 214 КПК України на дії керівництва ТОВ «Кулиничі», які самовільно/протиправно заволоділи майном його сина - автомобілем Фольксваген Пассат (7 серія), сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
23.09.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023116460000047 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України та подальше розслідування кримінального провадження доручено Сектору дізнання відділення поліції № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області.
25.09.2023 року ОСОБА_4 визнано потерпілим, їх допитано по суті вчиненого злочину.
Даний злочин прямо пов`язаний із даним позовом, який поданий ТОВ "Персонал Преміум", оскільки службовими особами ТОВ "Персонал Преміум" та ТОВ «Кулиничі», які мають спільних власників, з метою створення штучних умов для викупу автомобіля ОСОБА_4 , який вони незаконно викрали та утримують/утримували на території ТОВ «Кулиничі», підроблено документи за якими ОСОБА_1 нібито має боргові зобов`язання перед власниками цих підприємств.
Сторона відповідача вважає, що позивачем вчиняється низка протиправних дій по заволодінню майном своїх працівників, створенню штучних умов боргових зобов`язань працівників перед Товариством поєднаними з ознаками вимагання.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" адвокат Бурун АндрійМихайловичпідтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум".
Відповідно до заяви від 09 серпня 2023 року, адресованої директору ТОВ "Персонал Преміум" ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернувся до директора підприємства із проханням видати йому позику грошових коштів у розмірі 370 000,00 грн для особистих потреб. Зобов`язувався позику грошових коштів виплачувати вчасно (а.с. 9).
Цього дня, 09 серпня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" в особі директора ОСОБА_5., як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 370 000 (триста сімдесят тисяч) гривень 00 коп., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів за користування грошовими коштами на умовах, визначених цим договором. Грошові кошти надаються для власних потреб - пункти 1, 2, 3 договору.
Пунктом 4 договору передбачено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору.
Відповідно допункту 5 договору позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк до 09 серпня 2024 року.
Повернення позики здійснюється шляхом внесення коштів в касу підприємства. Позика вважається повернутою в момент отримання позикодавцем повністю всієї суми грошей від позичальника - пункти 6, 7 договору.
Сторони договору погодили, що у разі звільнення позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти позикодавцю протягом 3 днів з моменту звільнення- пункт 10 договору (а.с. 7).
Із копії видаткового касового ордеру ТОВ "Персонал Преміум" від 09 серпня 2023 року вбачається, що з каси підприєства ТОВ "Персонал Преміум" видано 370 000,00 грн та 09 серпня 2023 рокуОСОБА_1 одержано 370 000,00 грн, що засвідчується підписом керівника підприєства  ОСОБА_5 , одержувача   ОСОБА_1 та касира ОСОБА_9 (а.с. 8).
Відповідно до копії наказу ТОВ "Персонал Преміум" № 598-ПЗ від 22 вересня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів транспортного відділу на підставі його заяви від 08 вересня 2023 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 4, 10).
Звертаючись у жовтні 2023 року до суду з позовом до   ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 09 серпня 2023 року, позивач ТОВ "Персонал Преміум" обгрунтовував свої вимоги тим, що відповідача ОСОБА_1 було звільнено з роботи 22 вересня 2023 року за власним бажанням, однак протягом 3 днів від дня звільнення він, як позичальник за договром позики,  борг не повернув.
Заперечуючи проти позовних вимог позивача ТОВ "Персонал Преміум", відповідач ОСОБА_1 зазначав, що він договір позики з ТОВ "Персонал Преміум" ніколи не укладав, кошти у сумі 370 000 грн від ТОВ "Персонал Преміум" та будь-кого із його представників чи працівників ніколи не отримував, видатковий касовий ордер від 09 серпня 2023 року не підписував. Подані представником позивача від імені позивача ТОВ "Персонал Преміум" документи та матеріали вважав підробленими, оскільки підписи ним на цих документах ніколи не проставлялися. Серед пред`явлених позивачем до суду документів лише заява на звільнення підписана ним особисто та ним проставлено інші написи вільним почерком. На підставі викладеного, просив суд залишити без задоволення позов ТОВ "Персонал Преміум" про стягнення боргу за договором позики. У межах розгляду справи також просив суд призначити проведення почеркознавчої експертизи і таке клопотання міститься у відзиві на позовну заяву (а.с. 38-40).
Під час судового розгляду справи відповідач подав повторно клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, а також про витребування у сторони позивача оригіналів: договору позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року та видаткового касового ордеру від 09 серпня 2023 року (а.с. 60-63).
Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зайцева Олексія Валерійовича про витребування оригіналів документів, а клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зайцева Олексія Валерійовича про призначення експертизи залишено без розгляду (а.с. 64-65).
04 грудня 2024 року стороною відповідача подано до суду клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, а також клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи (а.с. 72-75).
У судовому засіданні 25 лютого 2025 року представник позивача Щеглов Д.В. оригінали документів не надав, двічі заявляв клопотання про відкладення судового засідання для з`ясування питання направлення на адресу позивача ТОВ "Персонал Преміум"запиту про надання оригіналів документів, в задоволенні яких судом було відмовлено (а.с. 84-85).
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що до закінчення розгляду справи по суті позивач не надав для огляду суду оригінали відповідних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність копій документів їх оригіналам. При цьому, відповідач не визнавав копій документів наданих  ТОВ "Персонал Преміум"  до справи разом з позовною заявою та заперечував сам факт укладення договору позики та отримання ним грошових коштів у позику.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.
За загальним правилом, визначеним у статях 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, провадження № 61-33115св18, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, провадження № 61-20376св18,від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16, провадження №61-42076св18, та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц, провадження № 61-47793св18.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, а саме відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що відповідно до боргового зобов`язання - договору позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" в особі директора ОСОБА_5., як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 370 000 (триста сімдесят тисяч) гривень 00 коп., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів за користування грошовими коштами на умовах, визначених цим договором.
Боргове зобов`язання також містить печатку ТОВ "Персонал Преміум" та підпис позичальника.
Із видаткового касового ордеру (типова форма № КО-2) від 09 серпня 2023 року вбачається, що з каси підприєства ТОВ "Персонал Преміум" видано 370 000,00 грн та 09 серпня 2023 рокуОСОБА_1 одержано 370 000,00 грн, що засвідчується підписом керівника підприєства ОСОБА_5., одержувача   ОСОБА_1 та касира ОСОБА_9 .
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 заперечував підписання  ним із ТОВ "Персонал Преміум" договору позики від 09 серпня 2023 року та отримання від ТОВ "Персонал Преміум" коштів у сумі 370 000 грн. Подані представником позивача від імені позивача ТОВ "Персонал Преміум" документи та матеріали вважав підробленими, посилаючись на те, що підписи ним на цих документах ніколи не проставлялися, окрім заяви на звільнення. Відповідач просив суд призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу,таке клопотання міститься у відзиві на позовну заяву (а.с. 38-40).
Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав повторно клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, а також про витребування у сторони позивача оригіналів: договору позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року та видаткового касового ордеру від 09 серпня 2023 року (а.с. 60-63).
Відмовялючи у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції не врахував, що у справах про стягнення заборгованості на підставі договорів позики, укладених як у формі розписки, так і окремим документом, необхідно досліджувати відповідні боргову розписку та договір позики. Оскільки у відповідача виник сумнів щодо автентичності його підпису на договорі позики від 09 серпня 2023 року, видатковому касовому ордері від 09 серпня 2023 року та заяві від 09 серпня 2023 року щодо прохання видати позику грошових коштів у розмірі 370 000,00 грн для особистих потреб, оригінали яких відсутні у матеріалах справи, дане питання підлягало з`ясуванню.
Разом з тим, суд першої інстанції не з`ясував обставин, які належать до предмету доказування у даній справі, не спростував доводів відповідача щодо автентичності його підпису на договорі позики від 09 серпня 2023 року, видатковому касовому ордері від 09 серпня 2023 року та заяві від 09 серпня 2023 року щодо прохання видати позику грошових коштів у розмірі 370 000,00 грн для особистих потреб, не витребував та не долучив до матеріалів справи оригінали вказаних документів та не вирішив належним чином клопотання про призначення  у справі судової почеркознавчої експертизи, яке було викладено у відзиві на позовну заяву, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, яке було заявлене у судовому засіданні 25 лютого 2025 року, вважаючи що таке клопотання відповідачем подано з порушенням процесуальних строків. 
На стадії апеляційного перегляду справи в судовому засіданні 16 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Настасяк Олег Іванович, посилаючись на те, що стороною позивача надано суду оригінали документів з написами та підписами ОСОБА_1 , які останнім не складались та ним не підписувались, просив призначити у справі судову почеркознавчу та технічну експертизи.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" адвокат Бурун Андрій Михайлович не заперечував проти призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Настасяка Олега Івановича про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи задоволено частково. Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (код ЄДРПОУ 25575285, адреса: 04119,  м. Київ, вул. Джонса Ґарета, 5). 
13 квітня 2026 року з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшли матеріали цивільної справи № 759/19727/23 разом з висновком експерта № СЕ-19/111-26/14901-ПЧ від 07 квітня 2026 року за результатом проведення судової почеркознавчої експертизи.
В судовому засіданні 14 травня 2026 року Київським апеляційним судом постановлено протокольну ухвалу про виклик в судове засідання судового експерта Івашиної Олени Олександрівни, яка проводила експертизу.
Висновком експерта № СЕ-19/111-26/14901-ПЧ від 07 квітня 2026 року за результатом проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі, з наданням експертом Івашиною О. усних пояснень щодо висновку, визначено наступне: Підпис у договорі позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року, укладеному у простій письмовій формі між Товариством з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" та ОСОБА_1 , який знаходиться у графі «Позичальник» у пункті 14 договору «реквізити сторін», виконаний ОСОБА_1 . Підпис у видатковому касовому ордері від 09 серпня 2023 року (типова форма № КО-2), який знаходиться у графі «підпис одержувача», виконаний ОСОБА_1 . Підпис у заяві від 09 серпня 2023 року щодо прохання видати позику грошових коштів у розмірі 370 000,00 грн для особистих потреб, який знаходиться після друкованого тексту заяви у графі «підпис», виконаний ОСОБА_1 .
Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. 
У зазначеному контексті, колегія суддів бере до уваги, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. 
Позивач на підтвердження своїх вимог надав суду договір позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року, текст якого містить підпис ОСОБА_1 . За результатами експертного дослідження оригіналу боргового зобов`язання від 09 серпня 2023 року встановлено, що підпис у договорі позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року, укладеному у простій письмовій формі між Товариством з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" та ОСОБА_1 , виконано саме ОСОБА_1 .
За таких обставин надане позивачем боргове зобов`язання від 09 серпня 2023 року, яке підписане відповідачемОСОБА_1 , є доказом факту отримання відповідачем грошових коштів, за недоведеності ним протилежного.
Доказів виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року у розмірі 370 000,00 грн матеріали справи не містять та відповідачем таких доказів під час судового розгляду справи не надано.
При цьому, оригінал боргового зобов`язання від 09 серпня 2023 року, що знаходиться у позивача, з урахуванням змісту договору позики та положень статті 545 ЦК України, свідчить про те, що зобов`язання з повернення позики позичальником (відповідачем у справі) не виконано.
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених обставин, якими підтверджується наявність між сторонами правовідносин за договором позики, яке не виконане відповідачем, у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про порушення прав позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" та про наявність підстав для задоволення його позову про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики грошових коштів від 09 серпня 2023 року у розмірі 370 000,00 грн.
Отже, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження.
Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це,відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.
Таким чином, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) за подання позовної заяви (4 440,00 грн) та апеляційної скарги (6 660,00 грн), у загальному  розмірі 11 100,00 грн слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .
Понесені витрати відповідача, пов`язані з проведення експертизи, з урахуванням висновку суду про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум", на підставі пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України не відшкодовуються та покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 545, 598, 610-612, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" адвоката Бурун Андрія Михайловича задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" (ЄДРПОУ 40998158) заборгованість за договором позикигрошових коштів від 09 серпня 2023 року у розмірі 370 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Персонал Преміум" (ЄДРПОУ 40998158) судовий збір, сплачений за подання позовної зави та апеляційної скарги, у загальному розмірі 11 100,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: