РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
03 серпня 2026 р.  Справа № 120/9644/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною і скасування рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною і скасування рішення.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач під час розгляду його звернення щодо перевірки правомірності вилучення працівниками установи виконання покарань теплової пушки, виданої на виконання судового рішення, провело перевірку формально та дійшло необґрунтованого висновку про відсутність порушень. 
На думку позивача, відповідач безпідставно застосував підхід, за яким засудженим дозволено зберігати і використовувати лише ті предмети, які прямо передбачені законодавством, хоча кримінально-виконавче законодавство забороняє лише зберігання предметів, включених до вичерпного переліку заборонених речей, до якого теплова пушка не належить. Зазначив, що такі висновки відповідача суперечать рішенню Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2023 у справі № 120/7441/22, яким було встановлено відсутність законодавчої заборони на використання засудженими опалювальних приладів та зобов`язано установу виконання покарань видати йому відповідний прилад. 
Крім того, позивач вказав, що відповідач належним чином не перевірив його доводи щодо порушення працівниками установи вимог Правил внутрішнього розпорядку під час проведення огляду камерного приміщення та фактично не виконав вказівку Вінницької обласної прокуратури про проведення службового розслідування. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, позивач просив визнати їх незаконними і зобов`язати відповідача утриматися від застосування зазначеного підходу у подальшій діяльності.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.
У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що за результатами перевірки звернення позивача, проведеної на виконання листа Вінницької обласної прокуратури, порушень його прав з боку працівників Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» не встановлено. Вказав, що огляд камерного приміщення та вилучення тепловентилятора здійснено відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, оскільки зазначений прилад не входить до переліку предметів, які засуджені мають право отримувати, зберігати та використовувати. При цьому позивача було належним чином ознайомлено з підставами проведення огляду, його правами та оформлено акт вилучення майна.
Також відповідач наголосив, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/7441/22 стосувалося видачі масляного радіатора, а не тепловентилятора, який, крім того, через значну потужність створює підвищене навантаження на електромережу установи та становить потенційну пожежну небезпеку. Зазначив, що перевірка звернення позивача проведена в межах наданих законом повноважень, а відповідь на нього є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідач вказав на ознаки зловживання позивачем процесуальними правами шляхом подання безпідставного позову, у зв`язку з чим просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
В подальшому, позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив щодо наведених у відзиві на позовну заяву доводів представника Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України та наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».
29.05.2025 позивач звернувся до Вінницької обласної прокуратури із заявою про вчинення службовими особами установи виконання покарань кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 382 Кримінального кодексу України. У заяві позивач зазначав, що під час проведення 21.05.2025 огляду камерного приміщення № 192 працівниками установи було вилучено тепловентилятор (теплову пушку) RZTK HG 2221H, який, на його думку, був виданий на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2023 у справі № 120/7441/22.
Листом Вінницької обласної прокуратури від 04.06.2025 № 20-2862-22 вказане звернення було направлено до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України для проведення перевірки в межах компетенції.
За результатами проведеної перевірки відповідачем позивачу надано відповідь листом від 27.06.2025 № 2.2/920-2025/В-677, у якій повідомлено, що під час перевірки порушень прав засудженого не встановлено, а вилучення тепловентилятора здійснено відповідно до вимог статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, безсторонньо та пропорційно.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у цій справі є не правомірність вилучення у позивача тепловентилятора як такого, а правомірність дій відповідача під час розгляду звернення позивача та здійснення перевірки за листом Вінницької обласної прокуратури від 04.06.2025.
Отже, у межах даної справи суд надає оцінку виключно діям Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України при здійсненні перевірки звернення позивача та наданні відповіді від 27.06.2025 № 2.2/920-2025/В-677.
При цьому суд звертає увагу, що саме по собі направлення органом прокуратури звернення для розгляду в межах компетенції не покладає на відповідача обов`язку проводити службове розслідування у порядку, відмінному від передбаченого чинним законодавством, а також не визначає наперед зміст висновків, яких повинен дійти орган за результатами перевірки.
Матеріалами справи підтверджується, що звернення позивача було розглянуто відповідачем, за результатами чого витребувано інформацію від установи виконання покарань, перевірено викладені у зверненні обставини та надано мотивовану письмову відповідь із зазначенням правових підстав прийнятих висновків.
Сам по собі факт незгоди позивача із висновками перевірки не свідчить про протиправність дій суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, який зазначав, що предметом судового контролю є не відповідність висновків суб`єкта владних повноважень очікуванням заявника, а дотримання ним визначеної законом процедури, меж компетенції та належне мотивування прийнятого рішення.
Стосовно вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування до позивача підходу, згідно з яким засудженим дозволено зберігати та використовувати лише ті предмети, які прямо передбачені законодавством, суд зазначає таке.
Із змісту листа відповідача від 27.06.2025 слідує, що підставою для висновків відповідача стало застосування положень статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також оцінка конкретних обставин вилучення тепловентилятора.
При цьому наведене у листі правове обґрунтування є складовою мотивувальної частини відповіді на звернення позивача та саме по собі не встановлює для нього нових прав чи обов`язків, не змінює його правового статусу та не породжує самостійних юридичних наслідків.
Фактично позивач просить суд надати оцінку правовій позиції, викладеній відповідачем у листі-відповіді, та зобов`язати останнього у майбутньому не застосовувати відповідне тлумачення законодавства.
Разом із тим адміністративний суд здійснює захист порушених прав, свобод чи законних інтересів особи, а не перевіряє правильність правових висновків органу влади у відриві від конкретного владного рішення, дії чи бездіяльності, які безпосередньо впливають на права позивача.
Суд також враховує, що питання щодо правомірності вилучення у позивача тепловентилятора, правильності застосування положень Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань та юридичної оцінки рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.12.2023 у справі № 120/7441/22 не є предметом розгляду даної справи, а тому наведені позивачем доводи не можуть бути вирішені в межах заявлених позовних вимог.
Крім того, вимога про зобов`язання відповідача утриматися у майбутньому від застосування певного підходу до тлумачення законодавства має превентивний характер та фактично спрямована на заборону суб`єкту владних повноважень здійснювати дискреційні повноваження щодо правозастосування у майбутніх правовідносинах.
Водночас відповідно до статті 5 КАС України судовому захисту підлягають уже порушені права, свободи чи законні інтереси особи, а не ймовірні порушення, які можуть виникнути в майбутньому.
Ефективний спосіб захисту повинен бути спрямований на поновлення порушеного права, а не на абстрактне встановлення правил поведінки суб`єкта владних повноважень у подальшій діяльності.
Щодо доводів позивача про неналежне виконання відповідачем вказівки Вінницької обласної прокуратури суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт розгляду звернення позивача, проведення перевірки та надання мотивованої відповіді.
При цьому позивач не надав належних і допустимих доказів того, що відповідач не здійснив жодних перевірочних заходів або взагалі не розглянув його звернення.
Саме лише посилання на незгоду із результатами проведеної перевірки не свідчить про її формальний характер або протиправність дій відповідача.
Доводи позивача про недотримання працівниками установи вимог Правил внутрішнього розпорядку під час проведення огляду камерного приміщення також не можуть бути покладені в основу задоволення даного позову, оскільки стосуються дій посадових осіб державної установи виконання покарань під час проведення огляду, а не дій відповідача під час розгляду звернення.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності відповідно до статті 90 КАС України, суд доходить висновку, що відповідач, розглядаючи звернення позивача, діяв у межах наданих йому законом повноважень, здійснив перевірку викладених у зверненні обставин та надав мотивовану відповідь.
Належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про протиправність дій Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України або порушення ним прав чи законних інтересів позивача, матеріали справи не містять.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
З огляду на відмову у задоволенні позову та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 )
Центрально-західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (вул. Брацлавська, 2а, м. Вінниця, 21001, код ЄДРПОУ 40867306)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна