УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

07 липня 2026 року 
м. Київ

справа №280/8048/25
адміністративне провадження № К/990/28304/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Чиркіна С.М., суддів: Стародуба О.П., Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 у справі №280/8048/25 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх доньок- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просила суд:
визнати протиправним та скасувати пункт 29 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 № 38/д про відмову ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги (поверненні документів на доопрацювання) як членам сім`ї (донькам) загиблого солдата ОСОБА_4 - батька, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини передбаченого Постановою КМУ № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в сумі 15 000 000 гривень;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 одноразову грошову допомогу як члену сім`ї загиблого військовослужбовця солдата ОСОБА_4 - їх батька, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 15 000 000 гривень.
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати пункт 29 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 № 38/д.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
На адресу Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 19.06.2026 надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій скаржник просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Підставою касаційного оскарження Міністерство оборони України зазначає підпункти «а» та «в» пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та пункт 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу. Зокрема, Міністерство оборони України посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, які викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2024 у справі №440/3321/23, від 21.08.2024 у справі №160/20229/22, від 18.11.2024 у справі №240/1743/24 та від 17.03.2025 у справі №280/2749/24 стосовно застосування пункту 2 Постанови №168.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Зміст наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг віднесено до категорії справ незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Оскаржуючи судові рішення, ухвалені у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач у касаційній скарзі посилається на наявність підстав, передбачених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції може бути переглянута судом касаційної інстанції, що є передумовою для перевірки доводів щодо наявності підстав касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Скаржник зазначає, що справа має фундаментальне значення для забезпечення єдності судової практики.
Зміст доводів касаційної скарги у сукупності з обставинами справи, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, не дає підстав для висновку про наявність таких обставин, оскільки скаржник належним чином не обґрунтував фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики.
Посилання скаржника на «значний суспільний інтерес» має також загальний, формальний характер та не містить належного обґрунтування наявності заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї касаційної скарги судом касаційної інстанції.
Крім того, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків, які викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2024 у справі №440/3321/23, від 21.08.2024 у справі №160/20229/22, від 18.11.2024 у справі №240/1743/24 та від 17.03.2025 у справі №280/2749/24. 
Однак скаржник не навів належних обґрунтувань подібності правовідносин у цих справах та у справі №280/8048/25.
Посилання скаржника виключно на рішення Верховного Суду із зазначенням того, що викладені ним висновки не враховані судами попередніх інстанцій, самі по собі не доводять не врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Суд зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Отже, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин слід відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 у справі №280/8048/25 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх доньок- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу, в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.М. Чиркін

Судді О.П. Стародуб

В.М. Шарапа