КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 759/14755/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/13106/2026 | Головуючий у суді першої інстанції - Журибеда О.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кіяном Артуром Васильовичем, на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, 
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2022 року ТОВ «Сорекс Компані» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2024 позовні вимоги ТОВ «Сорекс Компані» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сорекс Компані» грошові кошти у сумі 370754 грн. 78 коп., з яких сума безпідставно набутих коштів складає 282730 грн. 00 коп. та проценти за користування грошовими коштами у сумі 88024 грн. 78 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сорекс Компані» судовий збір у розмірі 5561 грн. 32 коп.
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2024 cтягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сорекс Компані» 24900 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Київського апеляційного суду від 10.09.2025 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2024 скасовано та постановлено нове судове рішення, яким позов ТОВ «Сорекс Компані» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів залишено без задоволення. Стягнуто з ТОВ «Сорекс Компані» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8341,98 грн.
Не погоджуючись із додатковим рішенням, відповідач, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 10.09.2025 було повністю скасовано рішення від 06.08.2024 у справі за позовом ТОВ «Сорекс Компані» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів й постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.
За таких обставин вважає, що позивач не може претендувати на розподіл понесених витрат, а тому додаткове судове рішення підлягає скасуванню, позаяк воно втратило свою силу після скасування основного рішення.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 30.06.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи убачається, що постановою Київського апеляційного суду від 10.09.2025 було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2024 та ухвалено нове судове рішення про залишення без задоволення позову ТОВ «Сорекс Компані» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Предметом апеляційного оскарження було рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2024.
При цьому, на час апеляційного перегляду в матеріалах справи була відсутня заява представника ТОВ «Сорекс Компані» - адвоката Пономаренка В.І. про ухвалення додаткового рішення та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2024.
Зазначене підтверджується доповідною запискою секретаря судового засідання Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2026, яка повідомила, що при оформленні до здачі іншої справи було виявлено додаткове рішення по іншій справі, а саме № 759/14755/22, яке не було оформлено відповідно до Інструкції з діловодства (т. 2 а.с. 84).
18.05.2026 додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2024, разом із доповідною запискою було направлено на адресу ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 85).
Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що на час апеляційного перегляду основного рішення в матеріалах справи було відсутнє оскаржуване додаткове рішення.
Таким чином убачається, що додатковим рішенням було стягнуто з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати, з огляду на задоволення позовних вимог, проте за наслідками апеляційного перегляду основного рішення було ухвалено нове судове рішення та відмовлено у задоволенні позову. При цьому, оскаржуване додаткове рішення скасовано не було.
Надаючи оцінку зазначеним обставинам в розрізі доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору, припинення порушення прав й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України.
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо суд під час ухвалення основного судового рішення не визначив способу його виконання або не вирішив питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.
Зазначений правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.06.2018 в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. 
У постанові Верховного Суду від 29.08.2024 у справі № 905/830/21 зазначено, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється у тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати. Таким чином, скасування первісного судового рішення за результатом розгляду касаційної скарги є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 911/132/14, від 06.12.2023 у справі № 910/10294/22). 
Отже, враховуючи те, що Київський апеляційний суд постановою від 10.09.2025 у цій справі вже скасував рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2024 по суті спору, то оскаржуване додаткове рішення цього суду від 15.08.2024, яким вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у суді першої інстанції, також слід скасувати через втрату чинності основного судового рішення.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кіяном Артуром Васильовичем - задовольнити.
Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року - скасувати.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук 
Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова