ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.07.2026	справа №910/557/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. , за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В. , розглянув у відкритому судовому засіданні
справу № 910/557/26
за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців буд. 17, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 21708016)
до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ),
ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ),
ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ),
ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ),
ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ),
ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ),
ОСОБА_9 ( АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ),
ОСОБА_10 ( АДРЕСА_11 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ),
ОСОБА_11 ( АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_13 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ), 
ОСОБА_12 ( АДРЕСА_14 ; АДРЕСА_15 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ), 
ОСОБА_13 ( АДРЕСА_16 ; АДРЕСА_17 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ), 
ОСОБА_14 ( АДРЕСА_18 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ) та 
ОСОБА_15 ( АДРЕСА_19 ; АДРЕСА_20 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 )
про стягнення 102 939 406,03 грн, 

за участю представників: 
позивача - Тараненко Г.Ю. (довіреність від 26.12.2025 №60-11980/25);
відповідачів-1-4 - не з`явилися;
відповідача-5 - Просенюка С.М. (ордер від 12.02.2026 серія ВН №1659816);
відповідачів-6-8 - не з`явилися;
відповідачів-9,10 - Антонової Г.І. (ордери від 13.04.2026 серія АА №1699591 та від 07.04.2026 серія АА №1697975);
відповідачів-11-13 - не з`явилися.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 :
- шкоди (збитків) у сумі 32 334 799,19 грн внаслідок прийняття рішення за збитковою операцією з кредитування Товариства з обмеженою відповідальністю «Стренд» (далі - ТОВ «Стренд») за кредитним договором від 20.05.2014 №74/кл/2014 (далі - Кредитний договір №74/кл/2014);
- шкоди (збитків) у сумі 40 718 308,64 грн внаслідок прийняття рішення за збитковою операцією з кредитування Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрейдвин» (далі - ТОВ «Укртрейдвин») за кредитним договором від 04.09.2014 №88/кл/2014 (далі - Кредитний договір №88/кл/2014);
- шкоди (збитків) у сумі 29 886 298,20 грн внаслідок прийняття рішення за збитковою операцією з кредитування Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Коммерс Моторс» (далі - ТОВ «Сіті Коммерс Моторс»; після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рент Моторс Груп» [далі - ТОВ «Рент Моторс Груп»]) за кредитним договором від 06.06.2013 №986/980-ЮО (далі - Кредитний договір №986/980-ЮО).
Позовні вимоги мотивовано тим, що: під час здійснення ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства «Банк професійного фінансування» (далі - Банк), Фондом виявлено факти прийняття пов`язаними особами Банку (відповідачами) необґрунтованих рішень з кредитування юридичних осіб (ТОВ «Стренд», ТОВ «Укртрейдвин» та ТОВ «Рент Моторс Груп»), без додержання основних принципів кредитування, у тому числі перевірки кредитоспроможності позичальників та без перевірки наявності ліквідного забезпечення таких кредитів, за результатом яких здійснено ряд завідомо збиткових активних операцій, які прямо протирічили інтересам Банку та його кредиторам, тим самим Банку завдано збитків; внаслідок цього саме відповідачі несуть повну та солідарну відповідальність за здійснення збиткової діяльності суб`єкта господарювання, що є підставою для стягнення з останніх шкоди (збитків) у сумі 102 939 406,03 грн.

2. Стислий виклад заперечень відповідачки-11

ОСОБА_13 02.04.2026 подала суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позову, оскільки позивачем не обґрунтовано наявності протиправного умислу (поведінки) в діях відповідачки-11, в якості члена кредитного комітету Банку, порушення ним свого фідуціарного обов`язку перед Банком (обов`язку діяти як найкраще в інтересах Банку) та недобросовісному виконанні покладених на відповідачку-11 функцій та ризикового кредитування юридичних осіб, які мала ознаки фіктивності без ліквідного забезпечення кредиту, чим нанесли збитки Банку та його кредиторам.

3. Стислий виклад заперечень відповідачки-5

ОСОБА_7 06.04.2026 подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала таке:
- за фактичних обставин та наявними матеріалами підтверджується безпідставність позовних вимог позивача до ОСОБА_7 ;
- позивачем не підтверджено належними, допустимими, достовірними доказами та не обґрунтовано достатніх підстав для стягнення з ОСОБА_7 заявлених сум, оскільки не доведено складових елементів цивільного правопорушення;
- за весь незначний свій час перебування на посаді в Банку ОСОБА_19 не здійснювала протиправної діяльності, не була членом кредитного комітету та в силу спеціалізації не була відповідальною за проведення кредитної політики, а за функціональним напрямком відповідала за розвиток та роботу мережі відділень Банку; лише тільки перебування на посаді не може встановлювати автоматичну відповідальність за нанесену шкоду;
- в діях ОСОБА_19 відсутні зловживання та порушення банківського законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ), внутрішніх документів Банку та відповідач-5 не здійснювала умисних явно нерозумних ризикових операцій, які могли б загрожувати інтересам вкладників чи іншим кредиторам Банку та відсутня вина у нанесені шкоди Банку та/або його кредиторам, а її дії були добросовісними, розумними, виваженими та не спрямованими для віднесення Банку до категорії неплатоспроможних.

4. Стислий виклад заперечень відповідачок-9,10

08.04.2026 ОСОБА_12 , а 14.04.2026 ОСОБА_11 подали суду відзиви на позовну заяву, в яких зазначили, що:
- за відсутності доведеного належними доказами факту правопорушення як такого, намагання позивача притягнути до майнової відповідальності відповідачок-9,10, тобто осіб, які на момент кредитування взагалі не обіймали посади у спостережній раді та фізично не мали доступу до жодних кредитних документів, є абсолютно безпідставним та таким, що суперечить базовим принципам судочинства;
- встановлення обставин того, що погодження посадовими особами Банку укладення кредитних договорів не відповідало обґрунтованому рівню ризику та загрожувало інтересам кредиторів банку можливо лише за наслідками аналізу кредитної документації;
- в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, що підтверджують вину відповідачок-9,10 як членів спостережної ради Банку за діяння, зазначені у частині п`ятій статті 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність»; позивачем не доведено, що відповідачки-9,10 мали матеріальний, особистий інтерес під час укладення відповідних кредитних договорів;
- у відзивах відповідки-9,10 просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог Фонду.

5. Стислий виклад відповіді позивача на відзиви відповідачок-5,9,10,11

Позивач 15.04.2026 подав суду відповідь на відзиви відповідачок-5,9,10,11, в якій вказав про те, що:
- відповідачка-5 не надала належних та допустимих доказів на спростування факту, що вона не порушила свої фідуціарні обов`язки перед Банком;
- спостережна рада Банку не аналізувала, які кредитні операції погоджує правління та не контролювала його діяльність, отже не виконувала свої фідуціарні обов`язки, що і підтверджує відповідачка-10 в своєму відзиві;
- відповідачки-9,10 не надали належних та допустимих доказів на спростування факту, що вони не порушили свої фідуціарні обов`язки перед Банком;
- жоден з відповідачів не надав пояснень мотивів своїх рішень щодо кредитування перелічених в позовній заяві компаній без належного ліквідного забезпечення;
- натомість, відповідачі заявляють про те, що вони не порушували своїх посадових інструкцій, не перевищували повноважень у прийнятті описаних рішень, хоча позивач і не обґрунтовував свої позовні вимоги порушенням відповідачами будь-яких інструкцій чи положень Банку;
- керівники Банку діяли без дотримання меж нормального кредитного ризику, без належного забезпечення виконання зобов`язань за кредитами і дії відповідачів аж ніяк не можна назвати добросовісними, доказів протилежного суду не надано;
- застосування до позову Фонду строків позовної давності буде безпідставним та несправедливим обмеженням доступу до правосуддя; Фонд діяв з належною сумлінністю, пред`явивши до пов`язаних осіб Банку вимоги та відповідний позов в межах трирічного строку від моменту виявлення недостатності майна Банку, однак суди повернули позовну заяву спираючись на практику, яка була змінена і за якою цей позов повинен розглядатись, а не бути повернений позивачу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 залишено без розгляду відповідь Фонду на відзиви в частині відповідачки-5, а ухвалою від 08.06.2026 - в частині відповідачки-11 з огляду на пропуск позивачем процесуального строку на подання відповіді на відзиви.

6. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 06.02.2026 Господарський суд міста Києва звернувся до Державної міграційної служби України із запитами про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 
17.02.2026 від Державної міграційної служби України надійшла відповідь від 16.02.2026 №6.2-2481/6-26 на запит суду, в якій вказано, зокрема, що місце проживання:
- ОСОБА_5 , станом на 30.07.2008 значиться за адресою: АДРЕСА_21 (інформація зазначена на дату отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон);
- ОСОБА_7 , зареєстровано 24.11.2017 за адресою: АДРЕСА_7 ;
- ОСОБА_11 , зареєстровано 27.11.2019 за адресою: АДРЕСА_13 ;
- ОСОБА_12 , зареєстровано 19.01.2016 за адресою: АДРЕСА_15 ;
- ОСОБА_13 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_17 ;
- ОСОБА_15 , зареєстровано 16.05.2025 за адресою: АДРЕСА_20 . 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 позовну заяву Фонду залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Позивач 19.03.2026 подав суду документи на виконання вказаної ухвали.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.05.2026.
ОСОБА_8 31.03.2026 подав суду заяву про застосування строків позовної давності.
ОСОБА_13 до поданого суду 02.04.2026 відзиву на позовну заяву додано заяву про застосування позовної давності.
ОСОБА_7 06.04.2026 подано суду заяву про застосування строків позовної давності.
ОСОБА_15 10.04.2026 подала суду заяву про застосування позовної давності.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 продовжено строк підготовчого провадження; відкладено підготовче засідання на 08.06.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2026.
Представники відповідачів-1-4,6-8,11-13 у судове засідання 13.07.2026 не з`явилися; про причини неявки суду не повідомили.
Представниця позивача у судовому засіданні 13.07.2026 оголосила вступне слово та підтримала позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідачки-5 оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.
Представниця відповідачок-9,10 оголосила вступне слово та заперечила проти задоволення позовних вимог.
Суд, заслухавши вступне слово представників позивача і відповідачок-5,9,10, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.
Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.
Представники позивача і відповідачок-5,9,10 виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.
У судовому засіданні 13.07.2026 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно зі статтею 233 ГПК України.
Судом відповідно до вимог статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

19.01.2015 постановою правлінням НБУ №35/БТ Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішення НБУ мотивовано тим, що було встановлено факт здійснення Банком ризикової діяльності, недостатніх заходів для запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.
На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19.01.2015 №11 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ПРОФІН БАНК».
У подальшому, постановою правління НБУ від 15.04.2015 №258 було відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію Банка. 
20.04.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.04.2015 №78 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПРОФІН БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».
Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20.05.2019 №1245 повноваження, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації Банка до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення Банка до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснюються Фондом безпосередньо.
Таким чином, Фонд виконує повноваження ліквідатора неплатоспроможного Банка.
03.08.2015 було затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів Банка (рішення виконавчої дирекції Фонду №183/15; останні зміни внесено рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13.04.2020 №778); ліквідаційну масу - 03.09.2015 (рішення виконавчої дирекції Фонду №210/15; останні зміни внесено рішенням виконавчої дирекції Фонду від 31.01.2019 №227); ліквідаційний баланс - 21.04.2020 (рішення виконавчої дирекції Фонду №835). Остаточний звіт ліквідатора затверджено 21.04.2020 рішенням виконавчої дирекції Фонд №835.
За результатами складання ліквідаційного балансу Банка розмір незадоволених вимог кредиторів склав 308 119 810,08 грн.
Під час здійснення ліквідаційної процедури Банка Фондом виявлено факти прийняття пов`язаними особами банку необґрунтованих рішень з кредитування юридичних осіб, без додержання основних принципів кредитування, у тому числі перевірки кредитоспроможності позичальників та без перевірки наявності ліквідного забезпечення таких кредитів, за результатом яких здійснено ряд завідомо збиткових активних операцій, які прямо протирічили інтересам Банку та його кредиторам, тим самим Банку завдано збитків.
Склад правління Банка, який був повноважний в період з травня по грудень 2014 року був таким:
- з 15.04.2014 по 02.06.2014:
ОСОБА_3 - виконуючий обов`язки голови правління;
ОСОБА_4 - член правління Банку;
ОСОБА_5 - член правління Банку;
- з 02.06.2014 по 04.07.2014:
ОСОБА_3 - виконуючий обов`язки голови правління;
ОСОБА_4 - член правління Банку;
ОСОБА_6 - перший заступник голови правління Банку, член правління Банку;
ОСОБА_5 - член правління Банку;
- з 04.07.2014 по 10.10.2014:
ОСОБА_3 - виконуючий обов`язки голови правління;
ОСОБА_4 - член правління Банку;
ОСОБА_6 - член правління Банку;
ОСОБА_5 - член правління Банку;
ОСОБА_7 - заступник голови правління Банку, член правління Банку;
- з 10.10.2014 по 31.12.2014:
ОСОБА_6 - виконуючий обов`язки голови правління;
ОСОБА_4 - член правління Банку;
ОСОБА_5 - член правління Банку.
ОСОБА_7 - заступник голови правління Банку, член правління Банку.
Вказані обставини підтверджуються протоколами загальних зборів акціонерів Банка, протоколами спостережної ради Банка, особливою та щорічною інформацією емітента - Банка, оприлюдненою відповідно до вимог законодавства на електронних ресурсах: https://bank.gov.ua/files/Shareholders/334594/index.html; https://www.stockworld.com.ua/; https://bank.gov.ua/ua/supervision/registration/bank-managers?page.
Підпунктом 6.4.2 пункту 6.4 статуту Банку визначено компетенцію спостережної ради Банка, до якої належить, зокрема:
- контроль за діяльністю Правління Банку;
- прийняття рішення про вчинення будь-якого договору, іншого правочину щодо надання або отримання Банком позики, кредиту, депозиту або іншого фінансування, або видачі Банком поруки чи гарантії на суму, що перевищує 1 000 000 євро (або еквівалент цієї суми в національній, або у будь-якій іншій іноземній валюті за курсом НБУ на дату прийняття такого рішення) та у будь-якому випадку становить від 5% до 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Банку за виключенням договорів (правочинів, угод) на міжбанківському ринку України в межах міжбанківських лімітів, затверджених спостережною радою, або іншим уповноваженим органом Банку.
Згідно з абзацом другим підпункту 6.4.2.43 пункту 6.4.2 статуту Банку якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, менше 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності, повноваження, зазначені в підпункті 6.4.2.32 пункту 6.4.2, належать до виключної компетенції спостережної ради і не можуть бути передані для вирішення правлінню.
Відповідно до протоколу засідання спостережної ради Банка від 03.03.2014 повноваження спостережної ради, передбачені підпунктами 6.4.2.32.1 - 6.4.2.32.4 і 6.4.2.34 пункту 6.4.2 статуту Банку, було делеговано правлінню Банку.
Склад спостережної ради Банка, який був повноважний в період з травня по грудень 2014 року був таким:
- в період з 08.04.2014 по 10.10.2014 (склад обрано на позачергових загальних зборах акціонерів Банка 08.04.2014, протокол №2014/1):
ОСОБА_8 - голова спостережної ради;
ОСОБА_10 - член спостережної ради;
ОСОБА_9 - член спостережної ради;
- в період з 10.10.2014 і до 31.12.2014 (склад обрано на позачергових загальних зборах акціонерів Банка 10.10.2014, протокол №2014/4): 
ОСОБА_8 - голова спостережної ради;
ОСОБА_3 - заступник голови спостережної ради;
ОСОБА_11 - член спостережної ради;
ОСОБА_12 - член спостережної ради.
Положенням про кредитний комітет Банка, затвердженим рішенням спостережної ради від 11.06.2013, передбачено, що кредитний комітет створюється як постійно діючий орган Банку, який є підзвітним спостережній раді та правлінню Банку, основним завданням якого є мінімізація кредитних ризиків Банку та забезпечення доходності за операціями кредитування клієнтів Банку в національній та іноземній валютах, а також контроль якості активів Банку, включаючи стан кредитного портфелю.
Функції кредитного комітету:
- оцінка якості активів банку (кредитний портфель, портфель цінних паперів та дебіторська заборгованість та позабалансові вимоги) та підготовка пропозицій щодо формування резервів на покриття можливих збитків від їх знецінення;
- надання висновків про надання великих кредитів з їх подальшим затвердженням уповноваженим органом управління Банку згідно зі статутом. Правління може делегувати функцію затвердження великих кредитів в межах своєї компетенції кредитному комітету;
- надання висновків про надання кредитів інсайдерам Банку з їх подальшим затвердженням уповноваженим органом Банку;
- надання висновків про надання кредитів юридичним особам, які є підставою для підписання відповідних кредитних договорів уповноваженою особою Банку;
- надання висновків про надання іпотечних кредитів незалежно від суми, які є підставою для підписання відповідних кредитних договорів уповноваженою особою Банку;
- надання висновків щодо можливості внесення змін щодо суми, умов повернення, терміну, забезпечення до кредитних договорів, які перелічені в підпунктах 2.2.3 - 2.2.7 пункту 2.2, у тому числі змін, пов`язаних з реструктуризацією кредитної заборгованості, які є підставою для підписання відповідних кредитних договорів уповноваженою особою Банку;
- надання висновків щодо переведення боргу або уступки права вимоги за кредитами або придбання активів, або факторингових операцій, які є підставою для підписання відповідних договорів уповноваженою особою Банку;
- надання висновків щодо встановлення лімітів прийняття кредитних рішень посадовими особами Банку з подальшим затвердженням правлінням Банку;
- контроль виконання процедур, які стосуються управління кредитним ризиком;
- аналіз і контроль джерел індивідуального кредитного ризику;
- аналіз та контроль джерел портфельного кредитного ризику;
- розробка та здійснення заходів щодо мінімізації кредитного ризику;
- надання висновків щодо встановлення лімітів на відокремлені структурні підрозділи щодо операцій, пов`язаних з кредитним ризиком.
Спостережна рада Банка відповідно до своїх повноважень встановлювала кількісний та особистий склад кредитного комітету (протоколи засідань спостережної ради Банка від 07.07.2014 та 27.10.2014).
Отже, керівниками та членами правління Банка, спостережної ради Банка, комітетів правління (кредитного комітету) Банка, які приймали рішення про вчинення операцій, які завдали Банку збитків, були такі особи:
ОСОБА_3 - в.о. голови правління, член спостережної ради, член кредитного комітету;
ОСОБА_4 - член правління, член кредитного комітету;
ОСОБА_5 - член правління;
ОСОБА_6 - в.о. голови правління, член кредитного комітету;
ОСОБА_7 - член правління;
ОСОБА_8 - голова спостережної ради;
ОСОБА_9 - член спостережної ради;
ОСОБА_10 - член спостережної ради;
ОСОБА_11 - член спостережної ради;
ОСОБА_12 - член спостережної ради;
ОСОБА_13 - член кредитного комітету;
ОСОБА_14 - член кредитного комітету;
ОСОБА_15 - член кредитного комітету.
З аналізу кредитних операцій, які вчинялись Банком, Фондом було виявлено низку очевидно ризикових та збиткових операцій, а саме.
20.05.2014 Банком і ТОВ «Стренд» було укладено Кредитний договір №74/кл/2014, за умовами якого Банк надав кредит у сумі 13 920 00 грн. Строк повернення - 03.11.2014. 03.11.2014 було укладено додаткову угоду №1 та погоджено новий термін повернення кредиту - до 18.02.2015.
Виконання кредитних зобов`язань забезпечувалось такими договорами:
- договір застави майнових прав від 20.05.2014 №118/2014; предмет - майнові права на отримання грошових коштів в сумі депозиту 29 000 000 грн та нарахованих процентів за депозитом за ставкою 14% річних згідно з договором банківського депозиту від 08.07.2013 №30.00.00028, укладений Банком і ТОВ «Стренд»;
- договір застави цінних паперів від 20.05.2014 №117/2014; предмет - прості іменні акції ПАТ «ВТБ Банк» в кількості 2 988 587 шт. номінальною вартістю 10 коп. та прості іменні акції ПАТ «Аква Діджитал» в кількості 1 360 544 шт. номінальною вартістю 25 коп.; заставодавець (майновий поручитель) - ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»; заставна вартість цінних паперів вказана - 13 495054,02 грн, що більш ніж в 21 раз перевищувала їх номінальну вартість - 639 994, 47 грн (2 988 587*0,1) + (1 360 544*0,25) = 639 994,47 грн.
Рішення про укладення Кредитного договору №74/кл/2014 було прийнято кредитним комітетом Банку у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 (протокол засідання кредитного комітету від 16.05.2014) та за клопотанням правління Банку у складі: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 затверджено спостережною Радою Банку у складі: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .
Так, ТОВ «Стренд» зареєстроване 03.12.2012, сферою діяльності є агробізнес (зернотрейдерство).
На момент прийняття Банком рішення про надання кредиту власником позичальника (100 % статутного капіталу) та його керівником була Лебідь Наталія Юріївна .
Клас фінансового стану позичальника - 6, що визначено за методикою, відповідно до Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого постановою правління НБУ від 25.01.2013 №23 (далі - Положення), про що прямо зазначено в висновку служби ризик-менеджменту Банка, який надавався при ухваленні рішення про надання кредиту (слід зауважити, що згідно з Положенням клас боржника юридичної особи може приймати значення від « 1» до « 9», де « 9» - найгірший незадовільний, критичний фінансовий стан).
Крім того, ТОВ «Стренд» мав численні ознаки фіктивного підприємства. Перелік ознак фіктивності, на які посилається позивач, визначено нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - НКЦПФР), зокрема, рішенням від 22.12.2010 №1942 «Про встановлення ознак фіктивності цінних паперів та деривативів» та рішенням від 14.10.2014 №1360 «Про затвердження Положення про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності», НБУ у листі від 26.05.2017 №25-0008/37888 «Щодо фінансових операції з ознаками фіктивності». 
Серед ознак фіктивності нормативно-правові акти визначають, зокрема, такі:
- кількість працівників емітента станом на кінець звітного періоду становить менше трьох осіб;
- середньомісячні витрати емітента на оплату праці одного працівника є меншими від мінімального розміру заробітної плати, встановленого законодавством;
- відсутність головного бухгалтера або бухгалтерської служби;
- переважну частку активів емітента складають фінансові інвестиції та/або дебіторська заборгованість відповідно до фінансової звітності емітента, поданої до Комісії;
- низький рівень (менше 3 відсотків від розміру активів емітента) або відсутність доходів від реалізації товарів, робіт, послуг за основним видом діяльності станом на кінець фінансового року;
- неподання емітентом до Комісії регулярної інформації;
- мінімальний розмір капіталу (менше 10 000 грн);
- реєстрація місцезнаходження емітента у будівлі житлового фонду за адресою, де зареєстровані юридичні особи, що не є афілійованими особами власника такого житлового приміщення;
- відсутність за місцезнаходженням.
Відповідно до наданих даних Банку при видачі кредиту в т.ч. фінансової звітності ТОВ «Стренд» встановлено:
- ТОВ «Стренд» мало в штаті 4 людини, в штаті був відсутній головний бухгалтер та відсутні дані про бухгалтерську службу; відсутність головного бухгалтера або бухгалтерської служби, а також відсутність працівників є ознаками фіктивності; крім того, відсутність достатньої кількості працівників вказує на неможливість досягнення підприємством результатів господарської діяльності достатніх для обслуговування та повернення кредиту в розмірі 14 млн. грн.;
- відсутність власного капіталу, зростання короткострокових зобов`язань, відсутність необоротних активів, що значно збільшує ризик неплатоспроможності клієнта;
- підприємство фінансово залежне; ТОВ «Стренд» має дві кредитні лінії - в Банку та в ПАТ «Міський комерційний банк».
Згідно з довідки ПАТ «Міський комерційний банк» від 06.02.2014 №17.1/186 станом на 04.02.2014 заборгованість ТОВ «Стренд» за кредитним договором від 19.03.2013№933/980-ЮО складає 72 000 000 грн, заборгованість за відсотками 2 307 927,11 грн. Прострочена заборгованість за кредитом та процентам за користування ним відсутня.
Більше того, станом на 19.05.2014 ТОВ «Стренд» має короткостроковий кредит за кредитним договором від 10.07.2013 №30/кл/2013 до 05.08.2014 в сумі 29 000 000 грн під 28% річних. На 19.05.2014 ТОВ «Стренд» має загальну поточну заборгованість за процентами в сумі 1 222 052,29 грн (в т.ч. прострочену заборгованість за процентами в сумі 109 723,29 грн, за управління кредитом - 49 300 грн, прострочка 11 днів.) [відповідно до висновку служби ризик-менеджменту Банка від 19.05.2014.
Наявність простроченої заборгованості перед Банком означало, що клієнт неплатоспроможний і видача значного кредиту лише збільшить суму неповерненого кредиту Банку.
Враховуючи викладене, фінансовий стан позичальника ТОВ «Стренд» станом на дату укладення Кредитного договору №74/кл/2014 свідчить про низький рівень забезпечення власними засобами, від`ємні показники поточної платоспроможності, суттєву закредитованість, низькі фінансові результати поточного року, нульові значення показників рентабельності та, відповідно, низький рівень кредитоспроможності позичальника.
Забезпечення у вигляді простих іменних акцій ПАТ «Аква Діджитал» в кількості 1 360 544 шт. номінальною вартістю 25 коп., які були значно переоціненими. У договорі застави цінних паперів від 20.05.2014 №117/2014 їх вартість вказана у сумі 2 999 999,52 грн.
В кредитній справі наявний звіт про незалежну оцінку цінних паперів (ПАТ «Аква Діджитал» та ПАТ «ВТБ Банк») станом на 20.05.2014, що був складений ТОВ «ДКС-Експертиза», згідно з яким ринкова вартість акцій ПАТ «Аква Діджитал» визначена у сумі 2 999 999,52 грн.
Проаналізувавши річну інформацію про активи та фінансові показники ПАТ «Аква Діджитал» (далі - емітент) за 2013 рік, розміщеної 24.04.2014 на офіційному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України http://www.smida.gov.ua (агентство здійснює організаційне, технічне та ресурсне забезпечення реалізації повноважень НКЦПФР в сфері розкриття інформації на ринку цінних паперів), встановлено, що фінансова звітність емітента вказувала на наявність ознак фіктивності, а також на неліквідність цінних паперів такого емітента.
Відповідно до річної інформації про активи та фінансові показники ПАТ «Аква Діджитал» за 2013 рік: емітент мав 1 працівника (директора); фонд заробітної плати - 0,00 грн; головний бухгалтер або бухгалтерська служба відсутні; ПАТ «Аква Діджитал» в фінансовій звітності зазначило, що найбільшим його активом є необоротний актив в сумі 90 000 тис. грн, які складають 90% балансу, це - частка в статутному капіталі ТОВ «АТБ Лізинг»; з річної звітності емітента випливає, що жодних доходів ним в 2013 році не отримано; згідно з даними регулятора - НКЦПФР (https://www.nssmc.gov.ua/register/nahliad/kontrolna-diialnist/#tab-2), ПАТ «Аква Діджитал» відсутнє за адресою, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто емітент має численні ознаки фіктивності.
Крім того, регулятор ринку цінних паперів НКЦПФР постановами від 17.07.2014 №406-ЦА-УП-Е (справа №826/20624/14) та від 03.02.2016 №55-ЦА-УП-Е (справа №826/12100/16) наклала штраф на ПАТ «Аква Діджитал» за правопорушення на ринку цінних паперів.
Також регулятор 28.07.2016 ухвалив рішення «Про зупинення торгівлі цінними паперами ПАТ «АКВА ДІДЖИТАЛ» на будь-якій фондовій біржі», 22.11.2016 - рішення «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку», а 29.08.2017 - рішення «Щодо усунення порушень та зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів».
НКЦПФР, проводячи перевірку операцій з цінними паперами ПАТ «Аква Діджитал» в період з 16.10.2014 по 01.04.2015, дійшла висновку, що відбувалась маніпуляція цінними паперами на фондовому ринку, про що було складено акт від 29.11.2016 №817-ЦА-УП-Т про правопорушення на ринку цінних паперів, на підставі якого прийнято постанову від 16.01.2017 №16-ЦА-УП-Т про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів (справа №826/2087/17).
Зокрема, встановлено:
- відповідно до річної фінансової звітності ПАТ «Аква Діджитал» за 2013 рік, розміщеної 24.04.2014 в загальнодоступній інформаційній базі даних НКЦПФР на вебсайті stockmarket.gov.ua, емітент мав такі фінансово-господарські показники, зокрема: кількість працівників станом на кінець звітного періоду становила 0 осіб; середньомісячні витрати на оплату праці становили 0 грн; чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) становив 0 грн, дивіденди на одну просту акцію 0 грн;
- за результатами перевірки річної звітності емітента за 2014 рік встановлено, що ПАТ «Аква Діджитал» має низькі фінансово-господарські показники, а саме: кількість працівників 3 особи; середня заробітна платна 388,88 грн; відсутність основних засобів; товариство на кінець звітного року мало непогашені зобов`язання у сумі 94 746 000 грн; відсутність доходів від реалізації товарів, робіт, послуг за основним видом діяльності; відношення суми дебіторської заборгованості та фінансових інвестицій з векселями до активів 100%;
- враховуючи низькі фінансово-господарські показники, наявність значних боргових зобов`язань - об`єктивних причин для торгівлі цінними паперами ПАТ «Аква Діджитал» за ціною майже в 9 разів вищою від номінальної вартості не вбачається;
- капіталізація ПАТ «Аква Діджитал» (середнє арифметичне останніх розрахованих за кожен місяць кварталу біржових курсів акцій помножене на кількість акцій, що знаходяться в обігу) за результатами 2014 - 2015 років склала близько 790 млрд. грн, що більше у 8,8 разів від вартості чистих активів емітента;
- таким чином, обсяги торгів та ціна на акції товариства абсолютно не відповідають об`єктивним показникам діяльності компанії та може бути пов`язана з ознаками маніпулювання цінами на фондовому ринку.
Вказане, доводить, що вартість цінних паперів ПАТ «Аква Діджитал» на дату укладення договору застави була завищеною. Висновки Фонду підтверджено незалежною ретроспективною (на дату прийняття в забезпечення) оцінкою реальної (ринкової) вартості акцій ПАТ «Аква Діджитал». Оцінку виконало ТОВ «Європейський центр консалтингу та оцінки» 04.10.2023. Як встановлено - їх вартість на 20.05.2014 становила лише 28 886 грн, тобто, лише 8,6% від номіналу та менше 1% від заставної договірної вартості.
Зокрема, оцінювач зазначає, що емітент - ПАТ «Аква Діджитал» (згідно з даними з відкритих джерел):
- не веде операційної діяльності, отримало збитки за 2013 рік;
- відсутні будь які операційні витрати, що свідчить про відсутність реальної діяльності;
- фонд заробітної плати становить 0,00 грн, при наявності 1 працівника, який вказаний у звітності;
- ПАТ «Аква Діджитал» не має власних чи орендованих основних засобів та нематеріальних активів, що свідчить про неможливість ведення реальної діяльності за основним напрямом « 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення»;
- єдиним необоротним активом ПАТ «Аква Діджитал» є «Інші необоротні активи» в сумі 90 000 тис. грн, які складають 90% балансу; у фінансовій звітності ПАТ «Аква Діджитал» наведено, що емітент володіє часткою ТОВ «АТБ Лізинг» (вкладення в яке є максимально ризиковим через його поганий фінансовий стан та ознаки фіктивності) 99,99% статутного капіталі в сумі 79 992 000 грн; фактично, ПАТ «Аква Діджитал» володіє фінансовими інвестиціями, на які не отримує жодних доходів; відсутність доходів свідчить про низьку якість фінансових операцій.
Отже, ризик вкладення в ПАТ «Аква Діджитал» є максимальним.
Відтак, можна зробити висновок, що в забезпечення були взяті т.з. «сміттєві» цінні папери, які не були ліквідним забезпеченням за кредитом.
Тобто ретельної перевірки та оцінки якості цінних паперів і їх емітента Банк не здійснив.
Забезпечення у вигляді простих іменних акцій ПАТ «ВТБ Банк» в кількості 2 988 587 шт. номінальною вартістю 10 коп., заставна вартість яких також була завищеною. У договорі застави цінних паперів від 20.05.2014 №117/2014 їх вартість вказана у сумі 10 495 054,50 грн.
В кредитній справі наявний звіт про незалежну оцінку цінних паперів (ПАТ «Аква Діджитал» та ПАТ «ВТБ Банк») станом на 20.05.2014, складений ТОВ «ДКС-Експертиза», відповідно до якого ринкова вартість акцій ПАТ «ВТБ Банк» визначена у сумі 10 495 054,50 грн.
Фондом було проведено дослідження вартості даних акцій, за результатами якого Фонд дійшов висновку, що вартість зазначених акцій була завищена при взятті їх в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, виходячи з такого: згідно з відкритою інформацією (https://www.smida.gov.ua/db/owners/14359319/2014/1) 99.9728% простих бездокументарних іменних акцій (389 773 245 994 шт.) станом на дату укладення договору застави майнових прав були у власності ПАТ «ВТБ Банк» (Російська Федерація), тобто у вільному обігу 0,0272% акцій; враховуючи випущену кількість акцій (54 157 844 050 шт.) та власний капітал ПАТ «ВТБ Банк» за перший квартал 2014 року - 4 480 872 000 грн (дана інформація розміщена за посиланням https://www.smida.gov.ua/db/emitent/kv/xml/showform/26697/223/templ), то приблизна вартість акції на момент укладення договору застави майнових прав - 0,08 грн, що нижче договірної вартості акції ПАТ «ВТБ Банк».
З огляду викладене, Фонд ініціював проведення ретроспективної (на дату прийняття в забезпечення) оцінки реальної (ринкової) вартості акцій ПАТ «ВТБ Банк». Оцінка виконана ТОВ «Північно-східною консалтинговою групою» 24.11.2025. Оцінювач дійшов висновку, що акції ПАТ «ВТБ Банк» станом на дату укладення договору застави майнових прав становили 0,055 грн за 1 акцію, що підтверджує висновки Фонду.
Таким чином, договірна вартість акцій ПАТ «ВТБ Банк» була в рази завищена.
Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до Положення цінні папери відносились до V (найнижчої) категорії забезпечення, коефіцієнт ліквідності якої становить 0,4.
Банком і ТОВ «Стренд» було укладено договір застави майнових прав від 20.05.2014 №118/2014, предмет якого є майнові права на отримання грошових коштів в сумі депозиту 29 000 000 грн та нарахованих процентів за депозитом за ставкою 14% річних згідно з договором банківського депозиту від 08.07.2013 №30.00.00028, укладеним Банком і ТОВ «Стренд».
Слід зазначити, що майнові права на вказаний депозит також виступали забезпеченням за кредитним договором від 10.07.2013 №30/кл/2013, укладеним Банком і ТОВ «Стренд».
За кредитним договором від 10.07.2013 №30/кл/2013 було видано кредит у сумі 29 000 000 грн, строком до 05.08.2014 під 28% річних. Станом на 19.05.2014 ТОВ «Стренд» мало загальну поточну заборгованість за зазначеним кредитом за процентами в сумі 1 222 052,29 грн (в т.ч. прострочену заборгованість за процентами у сумі 109 723,29 грн, за управління кредитом - 49 300 грн, прострочка 11 днів.)
В подальшому кошти, розміщені відповідно до договору банківського депозиту від 08.07.2013 №30.00.00028 були списані в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором від 10.07.2013 №30/кл/2013 (протокол засідання кредитного комітету від 22.12.2014). Тож Банк залишився без забезпечення виконання зобов`язань в цій частині.
Отже, кредит не мав достатнього та ліквідного забезпечення, яке покривало ризик за вказаною операцією.
ТОВ «Стренд», всупереч взятим на себе обов`язкам за Кредитним договором №74/кл/2014, не повернуло кредит, не сплатило відсотки за користування кредитними коштами, а тому Банк звернувся до суду з позовом про стягнення 16 822 658,76 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.12.2015 у справі №910/15410/15 позов задоволено; стягнуто з ТОВ «Стренд» на користь Банка 12 184 240 грн заборгованості за кредитом; 2 038 077,81 грн заборгованості за процентами з урахуванням індексу інфляції; 86 124,22 грн 3% річних від простроченого розміру кредиту; 11 805,69 грн 3% річних від простроченої суми процентів; 645 764,72 грн втрат від інфляції від простроченого розміру кредиту; 1 631 353,11 грн пені за несвоєчасне повернення суми кредиту і 225 293,21 грн пені за несвоєчасну сплату процентів.
05.01.2016 на виконання вказаного рішення видано наказ, який було предявлено до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 
04.10.2016 наказ Господарського суду Запорізької області від 05.01.2016 у справі №910/15410/15 було повернуто без виконання на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, державним виконавцем встановлено, що: на розрахункових рахунках боржника відсутні кошти; майно в боржника відсутнє; за юридичною адресою боржник не знаходиться; поштова кореспонденція повертається з відміткою «не зареєстровано» (слід звернути увагу, що під час отримання кредиту, юридична адреса ТОВ «Стренд» була в м. Київ, але пізніше була змінена на м. Запоріжжя). Тож примусово стягнути заборгованість не вдалося.
Право вимоги за Кредитним договором №74/кл/2014 було реалізовано в межах процедури ліквідації Банка (договір від 13.04.2018 №1 про відступлення права вимоги).
Предмет застави за цією кредитною операцією: акції ПАТ «Аква Діджитал» і ПАТ «ВТБ Банк», були реалізовано 19.10.2020 в межах процедури банкрутства застоводавця ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» за ціною 3 839,97 грн (ухвала Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/9445/16).
Слід зазначити, що ТОВ «Стренд» є фігурантом кількох кримінальних проваджень: 
- №1201400000000409 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 3641, частиною першою статті 205, частиною першою статті 263, частиною першою статті 367, частиною другою статті 367, частиною другою статті 358, частиною першою статті 191, частиною другою статті 364, частиною другою статті 382, частиною першою статті 396, частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 3652 Кримінального кодексу України; 
- №1201400000000060 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205, частиною другою статті 209, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України.
Крім того, ПАТ «Міський комерційний банк» також був вимушений звертатись до суду із позовами про стягнення заборгованості, оскільки ТОВ «Стренд» не виконало свої зобов`язання за кредитним договором (справи №908/4957/19 та 908/3355/15).
Збитки, завдані Банку внаслідок кредитуванням ТОВ «Стренд», становлять 32 334 799,19 грн.
04.09.2014 Банком і ТОВ «Укртрейдвин» було укладено Кредитний договір №88/кл/2014, за умовами якого Банк надав кредит у сумі 10 000 000 грн. Строк повернення - 03.09.2015 (24.10.2014 укладено договір №1 до Кредитного договору №88/кл/2014 та погоджено більшу суму кредиту - 23 866 000 грн).
Виконання кредитних зобов`язань забезпечувалось такими договорами:
- договір іпотеки від 30.09.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Зимою Н.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №2062; майновий поручитель (іпотекодавець): ТОВ «Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшн», предмет іпотеки:
- земельна ділянка загальною площею 3,4392 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, що знаходиться на території Пашківської сільської ради, Макарівський район, Київська область, кадастровий номер 3222786500:03:002:0049), договірна заставна вартість - 8 082 120 грн;
- земельна ділянка загальною площею 3,7706 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, що знаходиться на території Пашківської сільської ради, Макарівський район, Київська область, кадастровий номер 3222786500:03:002:0050), договірна заставна вартість - 8 860 910 грн; 
- вказані земельні ділянки вже були предметом забезпечення за кредитним договором від 10.01.2014 №1089/980-ЮО, укладеним ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Кікко Бест»;
- договір застави майнових прав від 24.10.2014 №136/2014; майновий поручитель - ОСОБА_22 ; предмет застави: майнові права на отримання грошових коштів у сумі 13 886 997 грн, згідно з договором-анкетою комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05.09.2014 №90.00.006198, укладеним з ПАТ «Профін Банк».
Рішення про укладення Кредитного договору №88/кл/2014 було прийнято кредитним комітетом Банку 04.09.2014 у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , та повинно бути схвалено відповідно до внутрішніх документів Банку правлінням Банку у складі: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та Спостережною Радою Банку у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 .
Надання вказаного вище кредиту було завідомо збитковою операцією, що супроводжувався підвищеним ризиком, виходячи з такого.
Забезпечення у вигляді 2 земельних ділянок, що знаходиться на території Пашківської сільської ради, Макарівський район, Київська область, кадастрові номери 3222786500:03:002:0050 та 3222786500:03:002:0049. Загальна договірна вартість предмета іпотеки склала 16 943 030 грн.
В договорі іпотеки зазначено, що предмет іпотеки знаходиться під забороною відчуження та є предметом іпотеки згідно з договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С. 14.01.2014 та зареєстрованим в реєстрі за №47, і передається у наступну іпотеку за згодою попереднього іпотекодержателя ПАТ «Міський комерційний банк», відповідно до листа вих. від 30.09.2014 №14.1.1/8266.
Тобто, іпотека ПАТ «Міський комерційний банк» мала вищий пріоритет.
Слід зауважити, що за кредитним договором від 10.01.2014 №1089/980-ЮО, укладеним ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Кікко Бест», було відкрито кредитний ліміт у сумі 90 000 000 грн. В той же час, договірна вартість усіх об`єктів забезпечення (іпотеки) №1089/980-ЮО/І в (т.ч. і вказаних земельних ділянок) складала 52 479 495 грн. Тобто, заставна вартість іпотеки не покривала ризик навіть за первісним кредитом у ПАТ «Міський комерційний банк». Реальним забезпеченням кредитного договору зазначений предмет іпотеки міг бути лише за умови належного виконання умов основного зобов`язання третьої особи - ТОВ «Кікко Бест» перед ПАТ «Міський комерційний банк».
ПАТ «Міський комерційний банк» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ «Кікко Бест» про стягнення 134 163 536,96 грн заборгованості за кредитним договором від 10.01.2014 №1089/980-ЮО, який було задоволено повністю рішенням від 25.06.2015 у справі №905/151/15.
ПАТ «Міський комерційний банк» також звернувся до Господарського суду міста Києва до ТОВ «Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшн», третя особа - ТОВ «Кікко Бест», про звернення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.01.2014 №1089/980-ЮО/І. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі №910/23575/15 позов задоволено частково; в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Кікко Бест» за кредитним договором від 10.01.2014 №1089/980-ЮО (з додатковими угодами) перед ПАТ «Міський комерційний банк» у сумі 141 313 048,83 грн, з яких прострочена заборгованість за основним боргом - 89 467 200 грн, заборгованість за відсотками - 28 780 030,24 грн, поточна заборгованість за відсотками - 1 720 711,63 грн, пеня - 21 345 106,96 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.01.2014 №1089/980-ЮО/І., укладеним ТОВ «Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшн» і ПАТ «Міський комерційний банк», який посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С. та зареєстрованим в реєстрі за №47, у спосіб набуття ПАТ «Міський комерційний банк» права власності на об`єкти нерухомості, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами 3222786500:03:002:0049 (вартість якої згідно з висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 22.12.2016 №12099/16-41/21580-21584/16-41, складеним за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи, станом на 03.09.2015 складає 1 289 004 грн) і 3222786500:03:002:0050 (вартість якої відповідно до вказаного висновку складає 1 413 212 грн.
Відтак, Банк лишився без забезпечення Кредитного договору №88/кл/2014.
Висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 22.12.2016 №12099/16-41/21580-21584/16-41, складений за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи, ставить під сумнів висновок ТОВ «Терра» від 14.01.2014 (який було складено за 9 місяців до погодження видачі кредиту) на підставі якого була визначена заставна вартість земельних ділянок з кадастровими номерами 3222786500:03:002:0050 та 3222786500:03:002:0049, та свідчить про штучне завищення заставної вартості предмета іпотеки.
Отже, кредит з самого початку не мав достатнього та ліквідного забезпечення.
На момент укладання ОСОБА_22 з Банком договору застави майнових прав від 24.10.2014 №136/2014, ОСОБА_22 була членом правління ПАТ «Міський комерційний банк», обіймаючи посаду директора Департаменту з організації розробки та просування продуктів на ринку банківських послуг, відповідно до рішення наглядової ради від 14.03.2011 №431, що підтверджується інформацією з відкритого ресурсу: https://smida.gov.ua/db/emitent/year/xml/showform/34852/148/templ.
Власником статутного капіталу ПАТ «Міський комерційний банк» є ТОВ «Глобал Фінансіал Менеджмент Груп», а одним із його учасників, який володіє часткою статутного капіталі понад 10%, є ОСОБА_24 .
Разом з цим, ОСОБА_24 є власником істотної участі та контролером як Банка, так і ТОВ «Глобал Фінансіал Менеджмент Груп», яке віднесено до пов`язаних з банком осіб як юридична особа.
Таким чином, ПАТ «Міський комерційний банк» також є пов`язаною з Банком особою, а ОСОБА_22 , будучи одним із керівників даного банку, є пов`язаною з Банком особою.
З огляду на викладене кредитування ТОВ «Укртрейдвин» під забезпечення інсайдера свідчить про приховане кредитування пов`язаних з Банком осіб через третіх осіб, що сприяє підвищенню невиправданого кредитування ризику Банку.
Також слід зазначити, що ТОВ «Укртрейдвин» є одним з фігурантів кримінального провадження від 07.02.2014 №12014000000000060, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 205, частиною другою статті 209, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України.
Збитки, завдані Банку внаслідок кредитуванням ТОВ «Укртрейдвин», становлять 40 718 308,64 грн.
16.05.2014 Банком і ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір відступлення права вимоги №986/980-ЮО/ВПВ, за умовами якого первісний кредитор (ПАТ «Міський комерційний банк») передав у власність новому кредитору (Банку), а новий кредитор прийняв право вимоги за Кредитним договором №986/980-ЮО, укладеним первісним кредитором і ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» (після перейменування - ТОВ «Рент Моторс Груп»).
Згідно з умовами Кредитного договору №986/980-ЮО (зі змінами, внесеними договорами про внесення змін від 05.12.2013 №1 і від 30.12.2013 №2) позичальнику - ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» була відкрита відновлювана відклична кредитна лінія у сумі 17 400 000 грн строком до 03.06.2018.
Також 16.05.2014 Банком і ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами застави, що забезпечують виконання зобов`язань за Кредитним договором №986/980-ЮО, а саме:
- договір застави транспортних засобів від 16.07.2013 №986/980-ЮО/А-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №6195; предмет застави: автомобіль «Mercedes-Benz G500» та автомобіль «Bentley Muslanne», загальна вартість заставного майна відповідно до договору - 5 674 353 грн;
- договір застави транспортних засобів від 26.06.2013 №986/980-ЮО/А, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №903; предмет застави: 18 автомобілів марки «Chevrolet Lacetti» (згідно зі змінами, внесеними договором від 27.06.2013 №1 про внесення змін), загальна вартість заставного майна відповідно до договору - 1 780 030,77 грн.
Загальна сума заборгованості ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» за Кредитним договором №986/980-ЮО, що входить до права вимоги, на дату укладання договору відступлення право вимоги від 16.05.2014 №986/980-ЮО/ВПВ становила 16 470 756,62 грн.
Таким чином, купівля Банком права вимоги за кредитом у розумінні статей 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є кредитною операцією.
Рішення про укладення договору відступлення права вимоги від 16.05.2014 №986/980-ЮО/ВПВ було прийнято кредитним комітетом Банку 16.05.2014 у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , та 16.05.2015 затверджено правлінням Банку у складі: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Спостережною Радою Банку у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .
Наведена кредитна операція була завідомо збитковою операцією, що супроводжувався підвищеним ризиком, виходячи з такого.
За висновками Департаменту ризик-менеджменту первісного кредитора ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» є фінансово нестійким, залежить від зовнішніх джерел фінансування, має низький рівень рентабельності для підтримки платоспроможності на належному рівні, що підтверджується фінансовим звітом позичальника станом на 31.03.2013; клас боржника визначено - 8й, за методикою, згідно з Положенням (слід зауважити, що відповідно до Положення клас боржника юридичної особи може приймати значення від «1» до « 9», де « 9» - найгірший, незадовільний, критичний фінансовий стан).
Крім того, Департамент ризик-менеджменту зазначає, що вартість застави не перекриває кредитні ризики.
Згідно з даними фінансової звітності станом на 01.04.2014 позичальника ТОВ «Сіті Коммерс Моторс»:
- коефіцієнт поточної (загальної) ліквідності станом на 01.01.2014 приймає значення - 0,193 при граничному значенні >1,0;
- коефіцієнт швидкої ліквідності також не відповідає нормативним значенням і приймає значення - 0,2456 станом на 01.04.2014 та 0,1782 станом на 01.01.2014 відповідно, при граничному значенні в діапазоні: 0,6 - 0,8;
- валюта балансу склала 21 465,2 тис. грн, в структурі активів найбільшу питому вагу займають основні засоби в сумі 17 025,30 тис. грн, питома вага якої становить 80% від валюти балансу;
- коефіцієнт маневреності власних оборотних засобів приймає від`ємні значення: «-2,81» станом на 01.04.2014 та «- 4,15» станом на 01.01.2014; для нормального функціонування підприємства цей показник повинен змінюватись в межах від 0 до 1; якщо значення показника є нижчим нуля, то стійкість компанії порушена; це говорить, що залежність підприємства від позикових оборотних коштів є значною;
- значення поточної платоспроможності приймає від`ємне значення і станом на 01.04.2014, і станом на 01.01.2014; від`ємний результат свідчить про поточну неплатоспроможність підприємства, тобто неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов`язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов`язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності;
- коефіцієнт забезпечення власними засобами станом на 01.04.2014 приймає значення « 4,8», а станом на 01.01.2014 - « 6,2», при граничному - 0,1, що відображає тенденцію до погіршення даного показника.
Враховуючи викладене, фінансовий стан позичальника ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» станом на дату укладення договору відступлення право вимоги від 16.05.2014 №986/980-ЮО/ВПВ свідчить про низький рівень забезпечення власними засобами, від`ємні показники поточної платоспроможності, суттєву закредитованість, низькі фінансові результати поточного року, нульові значення показників рентабельності та, відповідно, низький рівень кредитоспроможності позичальника.
Відповідно до договорів застави транспортних засобів від 26.06.2013 №986/980-ЮО/А і від 16.07.2013 №986/980-ЮО/А-1 загальна вартість майна, яке передано в заставу, а саме транспортних засобів, становить 7 454 383,77 грн (5 674 353 грн + 1 780 030,77 грн), тоді як загальна сума права вимоги на 16.05.2014 становила 16 470 756,62 грн. При цьому, це були транспортні засоби, які згідно з Положенням належали до ІІІ категорії забезпечення, коефіцієнт ліквідності якої становить 0,7. Тобто заставна договірна вартість лише на 31,5% покривала заборгованість.
Після укладення договору відступлення право вимоги від 16.05.2014 №986/980-ЮО/ВПВ 19.12.2014 було внесено зміни до договору застави транспортних засобів від 16.07.2013 №986/980-ЮО/А-1, якими виведено з-під застави автомобіль «Bentley Mulsanne», чорного кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_14 , заставною вартістю 2 236 743 грн, та автомобіль «Mercedes-Benz G500», чорного кольору, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_15 , заставною вартістю 3 437 610 грн, натомість отримано в заставу автомобіль «Mercedes-Benz S 450», чорного кольору, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_16 , заставною вартістю відповідно до договору - 1 936 666,67 грн.
Також 26.12.2014 Банком і ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» було укладено договір застави транспортних засобів, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. та зареєстрований у реєстрі за №2297, за умовами якого Банку було передано в якості забезпечення за кредитом ряд транспортних засобів (6 автомобілів марки «Chevrole Lacetti», 4 автомобілі марки «Fiat Nouvo», 8 автомобілів марки «Toyota Corolla» та 1 автомобіль марки «ЗАЗ Lanos»), загальна договірна заставна вартість яких на 26.12.2014 становила 3 132 249 грн.
Отже, станом на 26.12.2014 загальна вартість майна, яке передано в заставу, а саме транспортних засобів, становила 6 848 946,44 грн (1 936 666,67 грн + 1 780 030,77 грн + 3 132 249 грн), тоді як загальна сума права вимоги станом на 16.05.2014 становила 16 470 756,62 грн (це без нарахованих за період з травня 2014 року відсотків за користування кредитом чи пені за несвоєчасну сплату платежів). Тобто заставна договірна вартість, враховуючи зазначені зміни, на 29,1% покривала заборгованість. І це без урахування того, що транспортні засоби доволі швидко знижують свою вартість.
Тобто, кредит не мав достатнього та ліквідного забезпечення, яке покривало ризик.
Крім того, слід зазначити, що на момент укладання Банком і ПАТ «Міський комерційний банк» договору відступлення права вимоги від 16.05.2014 №986/980-ЮО/ВПВ членом правління та спостережної ради ПАТ «Міський комерційний банк» був і залишався на цій посаді до липня 2014 року ОСОБА_26 , що підтверджується інформацією з відкритого ресурсу: https://smida.gov.ua/db/emitent/year/xml/showform/34852/148/templ, а на момент внесення змін до договорів застави ОСОБА_26 був директором ТОВ «Сіті Коммерс Моторс».
Як було зазначено, власником статутного капіталу ПАТ «Міський комерційний банк» є ТОВ «Глобал Фінансіал Менеджмент Груп», а одним із його учасників, який володіє часткою статутного капіталі понад 10% є ОСОБА_24 . Разом з цим, ОСОБА_24 є власником істотної участі та контролером як Банка, так і ТОВ «Глобал Фінансіал Менеджмент Груп», яке віднесено до пов`язаних з банком осіб як юридична особа.
Відтак, ПАТ «Міський комерційний банк» також є пов`язаною з Банком особою, а ОСОБА_26 , будучи одним із керівників даного банку, є пов`язаною з Банком особою.
З огляду на викладене, кредитування ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» під керівництвом інсайдера свідчить про приховане кредитування пов`язаних з Банком осіб через третіх осіб, що сприяє підвищенню невиправданого кредитування ризику Банку.
ТОВ «Сіті Коммерс Моторс» (після перейменування - ТОВ «Рент Моторс Груп») всупереч взятим на себе обов`язкам за Кредитним договором №986/980-ЮО, не повернуло кредит, не сплатило відсотки за користування кредитними коштами, а тому Банк звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення 18 393 986,56 грн. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 у справі №910/23376/15 позов задоволено повністю; стягнуто з ТОВ «Рент Моторс Груп» на користь Банка поточну заборгованість за кредитом у сумі 16 443 250 грн; нараховані та непогашені проценти (строкові) у сумі 154 071 грн; прострочені, непогашені проценти з урахуванням індексу інфляції у сумі 1 586 330,43 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів у сумі 200 362,12 грн; розмір нарахувань у вигляді 3% річних від суми прострочених процентів у сумі 9 973,01 грн.
17.11.2015 на виконання вказаного рішення видано наказ, який було пред`явлено до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 
08.11.2017 виконавчий документ було повернуто без виконання на підставі пунктів 2 і 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, державним виконавцем встановлено, що: на розрахункових рахунках боржника відсутні кошти; майно в боржника відсутнє; тобто примусово стягнути заборгованість теж не вдалося.
Право вимоги за Кредитним договором №986/980-ЮО було реалізовано в рамках процедури ліквідації Банка (договір від 12.09.2019 №0912/2019 про відступлення права вимоги та акт приймання-передачі кредитних справ від 12.09.2019).
Таким чином, керівництво Банка не провело належної перевірки платоспроможності позичальника та не врахувало існуючі ризики, пов`язані із таким кредитуванням, або свідомо їх проігнорувало, що, в подальшому, призвело до неповернення коштів та збитків для Банку.
Збитки, завдані Банку внаслідок кредитування ТОВ «Сіті Коммерс Моторс», становлять 29 886 298,20 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Абзацом другим частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними.
Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд має право звертатися до осіб, які відповідно до законодавства несуть відповідальність за шкоду (збитки), завдану кредиторам, вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення процедури ліквідації, - у випадку припинення неплатоспроможного банку або банку, щодо якого було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», як юридичної особи.
Відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі виявлення шкоди (збитків), завданої банку, Фонд звертається з вимогою про відшкодування на користь Фонду шкоди (збитків), завданої банку, до пов`язаної з банком особи та/або іншої особи, рішеннями, діями (в тому числі вчиненими правочинами, операціями, укладеними договорами) та/або бездіяльністю якої завдано шкоди (збитків) банку.
Абзацом п`ятим частини шостої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у разі невиконання вимог про відшкодування шкоди (збитків) особами, визначеними у частині п`ятій цієї статті, Фонд звертається до суду про відшкодування шкоди (збитків). Вимоги Фонду про відшкодування шкоди (збитків) можуть забезпечуватися накладенням арешту на рухоме та нерухоме майно осіб, до яких вони заявлені, та/або шляхом застосування інших заходів забезпечення у порядку забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відтак, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;
- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша та третя статті 74 ГПК України).
Отже, при поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди, на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.
Водночас зі змісту частини другої статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Відповідний висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 1166 ЦК України та презумпції вини заподіювача шкоди міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2018 зі справи №753/7281/15-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 зі справи №910/11027/18, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 зі справи №910/12930/18.
Таким чином, спростування цієї вини (у тому числі з підстав вини самого позивача в заподіяній шкоді) є процесуальним обов`язком її заподіювача, тобто відповідача у правовідносинах про відшкодування шкоди.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Предметом позову у даній справі є відшкодування (стягнення) шкоди, заподіяної Банку протиправними діями, бездіяльністю пов`язаних з банком осіб.
Враховуючи зазначені правила доказування у господарському процесі у правовідносинах з відшкодування шкоди позивач має довести неправомірність рішень, дій / бездіяльності відповідачів, в чому полягав негативний результат їх діяльності в контексті зменшення обсягу майна банку чи його знецінення, розмір майнових втрат, а також пов`язаність протиправної поведінки відповідачів та існуючого негативного результату.
Одночасно, відповідачі в межах наданих їм процесуальних прав та визначених процесуальних обов`язків повинні спростувати доводи та докази позивача, а також, у свою чергу, навести обставини та доводи, які свідчили б про відповідність їх діяльності інтересам банку та про відсутність підстав для їх відповідальності. 
Аналіз норм Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема, глави 7, дозволяє зробити висновок, що доказами виконання свого обов`язку вживати своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку можуть бути дані, які підтверджують обставини, що власники істотної участі, керівник, члени ради, члени виконавчого органу, посадові особи іншого органу управління вжили заходів для запобігання ризиковій діяльності; для недопущення в діяльності банку ознак, наявність яких є підставою для висновку НБУ про провадження банком ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, зокрема, через вплив на управління чи діяльність юридичної особи (у тому числі шляхом ухвалення рішень про винесення на розгляд загальних зборів учасників банку питання ризикової діяльності); відновлення платоспроможності банку; встановлення осіб, відповідальних за ризикову діяльність тощо.
Відтак, виходячи із заявлених позивачем предмету та підстав позову предметом доказування у даній справі та обставинами, які складають предмет дослідження судом, є:
- персональний склад органів управління банку на момент ухвалення рішень про вчинення сумнівних правочинів; дати обрання / призначення та звільнення з посади кожного з відповідачів; належність відповідачів до керівників банку; наявність у відповідачів статусу посадової особи акціонерного товариства, пов`язаної з банком особи;
- факт ухвалення рішення органом управління банку про вчинення сумнівного правочину, персональний склад органу на момент ухвалення такого рішення, результати голосування кожного члена (за, проти, утримався); інші фактичні обставини ухвалення такого рішення на підставі яких документів (наданих контрагентом та внутрішніх документів банку) ухвалювалося рішення, чи була дотримана внутрішня процедура банку щодо погодження таких рішень, хід обговорення;
- факт вчинення банком сумнівного правочину (укладення договору);
- факт виконання банком сумнівного правочину (перерахування/отримання коштів, передання / отримання майна чи майнових прав);
- факти протиправної поведінки відповідачів (недотримання законодавства про банківську діяльність, нормативів діяльності банку, індивідуальних приписів НБУ, обставини, що підтверджують невиваженість інвестиційної політики та ризикованість кредитної політики банку, відсутність в банку ефективної системи запобігання ризикам, порушення відповідачами фідуціарних обов`язків, дії відповідачів усупереч інтересам банку тощо);
- збитки банку від конкретного правочину та їх причини;
- наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та завданою шкодою;
- розмір недостатності майна банку для розрахунків з кредиторами (як мінімальний розмір збитків банку та шкоди, завданої кредиторам банку невиваженою інвестиційною політикою, ризикованою кредитною діяльністю, бездіяльністю відповідачів, що призвело до неплатоспроможності та ліквідації банку).
Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 зі справи №910/12930/18 і від 20.10.2022 зі справи №910/3782/21.
Відповідно до частин третьої - шостої статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на час прийняття відповідачами рішень про укладення Кредитних договорів №74/кл/2014 і №88/кл/2014 та купівлі Банком права вимоги за Кредитним договором№986/980-ЮО) учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку.
Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.
Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.
Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.
Статтею 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції від 07.12.2000, чинної до 10.01.2015) передбачено, що органами управління банку є загальні збори учасників, спостережна рада, правління (рада директорів) банку. 
Органом контролю банку є ревізійна комісія та внутрішній аудит банку.
Згідно з частиною першою статті 38 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вищим органом управління банку є загальні збори учасників.
Спостережна рада банку є контролюючим органом що здійснює функції, визначені частиною другою статті 39 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в т.ч.: контролює діяльність правління (ради директорів) банку; встановлює порядок проведення ревізій та контролю за фінансово-господарською діяльністю банку.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про банки і банківську діяльність» правління (рада директорів) банку є виконавчим органом банку, здійснює управління поточною діяльністю банку, формування фондів, необхідних для статутної діяльності банку, та несе відповідальність за ефективність його роботи згідно з принципами та порядком, встановленими статутом банку, рішеннями загальних зборів учасників і спостережної ради банку.
Статтею 44 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк зобов`язаний з урахуванням специфіки його роботи створити адекватну систему управління ризиками, яка має забезпечувати на постійній основі виявлення, вимірювання, контроль і моніторинг усіх видів ризиків за всіма напрямами діяльності банку на всіх організаційних рівнях та бути адекватною ризикам, що приймаються банком.
Банк зобов`язаний утворити постійно діючий підрозділ з управління ризиками, в якому зосереджені функції з управління ризиками та який відповідає за розроблення, впровадження внутрішніх положень і процедур управління ризиками, інформує керівництво про ризики, прийнятність їх рівня та надає пропозиції щодо необхідності прийняття керівництвом відповідних рішень.
Для забезпечення додаткових заходів з метою управління ризиками банки створюють постійно діючі комітети, зокрема: 
1) кредитний комітет, який щомісячно оцінює якість активів банку та готує пропозиції щодо формування резервів на покриття можливих збитків від їх знецінення; 
2) комітет з питань управління активами та пасивами, який щомісячно розглядає собівартість пасивів та прибутковість активів і приймає рішення щодо політики відсоткової маржі, розглядає питання відповідності строковості активів та пасивів та надає відповідним структурним підрозділам банку рекомендації щодо усунення розбіжностей у часі, що виникають;
3) тарифний комітет, який щомісячно аналізує співвідношення собівартості послуг та ринкової конкурентоспроможності діючих тарифів, відповідає за політику банку з питань операційних доходів.
Згідно з частиною першою статті 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління (ради директорів), головний бухгалтер, його заступник, керівники відокремлених підрозділів банку.
Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для цілей цього Закону пов`язаними особами є: 1) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів правління банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку; 3) керівники юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 4) керівники та контролери споріднених осіб банку; 5) керівники та контролери афілійованих осіб банку; 6) афілійовані особи банку; 7) споріднені особи банку; 8) асоційовані особи будь-якої фізичної особи, зазначеної в пунктах 1-5 цієї частини; 9) юридичні особи, у яких асоційовані особи, визначені в пункті 8 цієї частини, є керівниками або контролерами.

ВИСНОВКИ

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачі, здійснюючи керівництво Банку, допустили здійснення Банком безповоротного кредитування ряду юридичних осіб, фінансовий стан яких явно вказував на неможливість повернення кредиту; кредитування під неліквідне забезпечення кредиту. Посадові особи не забезпечили зменшення ризику кредитування шляхом забезпечення виконання зобов`язань позичальника заставою ліквідного майна. Таким чином, керівники Банка збільшили збитки останнього.
Такі дії відповідачів вчинено всупереч обов`язку адекватного управління ризиками без дотримання норм статті 92 ЦК України і статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та внутрішніх положень банку, що призвело до недотримання посадовими особами їх фідуціарних обов`язків і свідчить про їх протиправну поведінку та суперечить інтересам Банку і його кредиторів.
Фактичними обставинами справи підтверджується прямий причинно-наслідковий зв`язок між рішенням відповідачів та збитками, нанесеними як самому Банку, так і його кредиторам.
Як вже зазначалося судом, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди, а відтак саме відповідачі мають доводити суду відсутність вини, тобто вжиття ними всіх можливих заходів і вчинення дій для запобігання завданню шкоди Банку, свою добросовісну і розумну поведінку, як керівників Банку.
Однак, відповідачами під час розгляду справи не доведено відсутності своєї вини та не підтверджено жодними належними доказами обґрунтованої необхідності та доцільності прийняття ними відповідних рішень про видачу кредитів неплатоспроможним позичальникам під заставу неліквідного забезпечення кредиту.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Отже, за загальним правилом розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 зі справи №910/11027/18, якщо банку завдано шкоди окремими діями певної особи, наприклад, шляхом знищення чи пошкодження речі, відчуження майна банку безоплатно або за заниженими цінами та в інших подібних випадках, то розмір шкоди визначається залежно від безпосередніх наслідків таких дій шляхом оцінки вартості втраченої речі чи зниження її вартості внаслідок пошкодження, вартості безоплатно відчуженого майна, різниці між ринковою ціною та ціною відчуження тощо. Якщо ж банку заподіяно шкоди не шляхом вчинення окремо визначених дій (бездіяльності), які мали наслідком знищення або пошкодження конкретної речі, втрату конкретних доходів чи подібні наслідки, а шляхом недотримання вимог законодавства, невжиття своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку тощо, що призвело до зниження чистих активів банку, порушення нормативів, зокрема ліквідності та втрати банком стану платоспроможності, то розмір шкоди, завданої банку, оцінюється розміром недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів, якщо не доведений більший розмір шкоди.
Аналогічні висновки викладені також в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 зі справи №910/12930/18.
Виходячи з наведених висновків Верховного Суду, розмір недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів є мінімальною оцінкою шкоди, завданої банку пов`язаними особами, зокрема, внаслідок доведення банку до неплатоспроможності.
Натомість у даній справі Фондом заявлено до стягнення шкоду, заподіяну діями відповідачів, тому суд вважає обґрунтованим здійснений позивачем розрахунок шкоди у сумі 102 939 406,03 грн, що складається з сум заборгованості за вказаними кредитами виданими неплатоспроможним позичальникам під заставу неліквідного забезпечення кредиту, із вирахуванням вартості отриманих від продажу на аукціоні прав вимоги за активами , що підтверджено матеріалами справи.
Таким чином, всі наведені обставини та факти в сукупності надають достатньо підстав для висновку про те, що прийняття посадовими особами банку зазначених управлінських рішень щодо проведення активних операцій з коштами банку (при наявності в останніх достатнього обсягу кваліфікації, можливості встановити реальні дані щодо вартості та ліквідності забезпечення кредиту, платоспроможності позичальників та ступеню ризиковості проведених операцій в цілому), вчинялось в супереч інтересам банку, що призвело до зниження показників банку та завдало шкоди як самому банку, так і його кредиторам.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у діях відповідачів наявний повний склад цивільного правопорушення, а судом під час розгляду справи на підставі належних доказів встановлено персональний склад органів управління банку на момент ухвалення рішень про видачу кредитів неплатоспроможним позичальникам під заставу неліквідного забезпечення кредиту та наявність у відповідачів статусу посадової / пов`язаної з банком особи, факт ухвалення ними рішень про вчинення сумнівних правочинів та фактичне вчинення і виконання банком вказаних правочину, а також факт протиправної поведінки відповідачів та завдання такими діями збитків банку, з урахуванням розміру недостатності його майна для розрахунків з кредиторами, у зв`язку з чим заявлені позивачем вимоги визнаються судом обґрунтованими.
Разом з тим з огляду на подані відповідачами-5,6,9,10,11,13 заяви про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.
Частиною першою статті 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з частиною першою статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Слід зауважити, що поширення на ті чи інші відносини спеціальної, а не загальної позовної давності має бути у кожному конкретному випадку обумовлене законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд, викладеними у постанові від 08.11.2023 зі справи №916/1489/22, в контексті спірних правовідносин фактично перед судом постало питання, яка норма (редакція) статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 58 Закону «Про банки і банківську діяльність» підлягають застосуванню, а саме на час виникнення спірних правовідносин чи на час звернення з даним позовом до суду.
Так, вказані статті за своєю правовою природою містять як норми матеріального, так і норми процесуального права (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 зі справи №910/12930/18 та від 28.10.2021 зі справи №910/9851/20).
До норм матеріального права належать норми, які визначають коло осіб, що можуть бути притягнуті до відповідальності, підстави такої відповідальності та її розмір. Тоді як до процесуальних норм належать норми, які визначають порядок притягнення особи до відповідальності.
Порядок дій позивача, в тому числі вжиття заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів банку, що ліквідується, шляхом звернення з вимогами про відшкодування шкоди до пов`язаних з банком осіб, а у випадку їх невиконання до суду є процесуальною, процедурною нормою.
Згідно з правовідносинами, у яких бере участь Фонд (виявлення недостатності майна для розрахунків з кредиторами, виявлення нікчемних та сумнівних правочинів, протиправної діяльності пов`язаних з банком осіб, збитків, звернення з вимогами до пов`язаних з банком осіб, звернення з позовом до суду), мають застосовуватись редакції статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 58 Закону «Про банки та банківську діяльність», що були чинними станом на момент вчинення Фондом відповідних дій.
У свою чергу, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закону України «Про банки та банківську діяльність» в частинах, які визначають порядок здійснення процедурних питань, мають застосовуватись у редакціях, що були чинними станом на день звернення з відповідним позовом.
Так, норми статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» щодо підстав, розміру цивільно-правової відповідальності за завдану банку або його кредиторам шкоду є матеріально-правовими, а відтак щодо них застосовується принцип незворотної дії закону в часі.
Приписами статті 58 Конституції України унормовано, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття цими законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (абзаци 2, 4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп/1997).
Відтак при визначенні підстав відповідальності та кола осіб, які можуть бути притягнуті до такої відповідальності, суд повинен керуватися тією нормою, яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме вчинення пов`язаними з банком особами дій, що спричинили банку збитки.
За приписами частини сьомої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» право на звернення до судів належної юрисдикції (в тому числі іноземних судів) з позовом про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної банку, у разі наявності умов, визначених частиною першою цієї статті, виникає у Фонду з моменту виявлення рішень, дій чи бездіяльності, якими завдано шкоди (збитків) банку та/або його кредиторам, виявлення осіб, які брали участь у прийнятті таких рішень, вчиненні дій чи бездіяльності та/або отримали від них майнову вигоду, а також встановлення розміру заподіяної шкоди (збитків).
Фонд має право звертатися з такими позовами до судів належної юрисдикції (в тому числі іноземних судів) протягом процедури ліквідації банку та протягом трьох років після внесення запису про припинення банку як юридичної особи (спеціальна позовна давність).
У прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вказано, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону (пункт 2). Положення цього Закону щодо виявлення рішень, дій, бездіяльності, якими завдано шкоди (збитків) банку та/або його кредиторам (колишнім кредиторам), осіб, які брали участь у прийнятті таких рішень, вчиненні дій або бездіяльності та/або отримали від них майнову вигоду, а також встановлення розміру заподіяної банку та/або його кредиторам шкоди (збитків) застосовуються до неплатоспроможного банку або банку, щодо якого було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною 2 статті 77 Закону «Про банки і банківську діяльність», процедура ліквідації якого була розпочата до набрання чинності цим Законом (пункт 3).
Разом з цим, відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку.
У разі отримання відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом або уповноваженою особою Фонду, Фонд звертається з такими вимогами до суду.
Ліквідація неплатоспроможного банку не є підставою для закінчення судового розгляду на підставі поданого Фондом позову до пов`язаної з банком особи та не є підставою для звільнення від відповідальності пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 зі справи №910/11027/18 було вирішено виключну правову проблему щодо питання визначення моменту, з якого починається перебіг позовної давності у спорах за позовами Фонду про стягнення шкоди в порядку частини п`ятої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Велика Палата вказала, що перебіг позовної давності розпочинається з дня затвердження останнього з двох документів, а саме затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів або акта формування ліквідаційної маси банку шляхом відповідних розрахунків. Тобто, Верховний Суд чітко визначив, з якого моменту в даному випадку починає відраховуватися позовна давність, а саме з моменту коли Фонду стало відомо, що розмір вимог кредиторів не покривається наявними активами банку, що передбачає затвердження одного з двох вищезазначених документів.
Аналогічні висновки містяться також у постановах Касаційного господарського суду у Верховного Суду від 07.10.2021 зі справи №910/12803/18 і від 08.02.2022 зі справи №910/15260/18.
Крім того, згідно зі статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
Відповідно до висновків Конституційного Суду України щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладених у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що конституційний принцип про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (абзац 4 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998).
Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2015 виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №183/15, яким затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів Банка, а 03.09.2015 прийнято рішення №210/15 про затвердження акта про формування ліквідаційної маси, таким чином станом на 03.09.2015 Фонду було відомо про те, що розмір вимог кредиторів перевищує розмір активів Банка.
Відтак, враховуючи наведене правове регулювання спірних правовідносин, а також встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовна давність у спірних правовідносинах спливла 03.09.2018, тобто правовідносини у справі виникли і закінчилися до набрання чинності частини сьомої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції від 30.06.2021 (дата набрання чинності 05.08.2021), а отже, така норма не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.
Таким чином, позовні вимоги Фонду задоволенню не підлягають з огляду на сплив строку позовної давності.
Фонд вказав про те, що застосування до позову Фонду строків позовної давності буде безпідставним та несправедливим обмеженням доступу до правосуддя. Фонд діяв з належною сумлінністю, пред`явивши до пов`язаних осіб Банка вимоги та відповідний позов в межах трирічного строку від моменту виявлення недостатності майна Банку, однак суди повернули позовну заяву, спираючись на практику, яка була змінена і за якою цей позов повинен розглядатись, а не бути повернений позивачу.
Так, у вересні 2018 року Фонд звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_7 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 про відшкодування 431 889 445,39 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 у справі №910/11811/18, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.2019, позовну заяву і додані до неї документи повернуто Фонду на підставі порушення останнім правил об`єднання позовних вимог.
Також Фонд зазначив, що питання визначення моменту, з якого починається перебіг позовної давності у спорах за позовами Фонду про стягнення шкоди в порядку частини п`ятої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», становило виключну правову проблему та вирішувалось Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 зі справи №910/11027/18. Натомість, на момент пред`явлення позову вперше (03.09.2018) та до того (під час збору доказів та підготовки позову) позивач не міг знати про те, як саме Велика Палата Верховного Суду у 2021 році вирішить питання щодо порядку обчислення позовної давності за його позовом, тому об`єктивно не мав можливості враховувати вказані висновки при пред`явленні свого позову. Як можна побачити, питання строків пред`явлення позовів в цій категорії справ не було очевидним, в тому числі, для судів. Тобто, трактування цих норм судами так само не було передбачуваним для позивача.
Окрім того, Фонд звернув увагу суду на висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду:
- від 17.06.2020 зі справи №916/1689/17, згідно з якими «відповідно до частини 5 статті 267 ЦК України саме на суд покладено обов`язок перевірки поважності причин пропущення позовної давності з урахуванням конкретних обставин справи та наявних доказів у справі. До висновку про поважність причин пропуску позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі»;
- від 20.05.2025 зі справи №906/1576/23, відповідно до яких «з правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, випливає, що незалежно від причин залишення позовної заяви без розгляду, звернення до суду за захистом прав і тривалий розгляд такої справи, може вважатися поважною причиною пропуску позовної давності і судам варто враховувати такі обставини».
Підсумовуючи викладене, Фонд вказав, що якщо суд дійде висновку про те, що строк позовної давності було пропущено, то суд має також дослідити причини поважності або неповажності його пропуску (тягар доказування цих обставин покладається на позивача). Більше того, зважаючи на пред`явлення позивачем в межах строку позовної давності (як його було визначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 зі справи №910/11027/18) до відповідачів аналогічного позову, який в подальшому було повернуто без розгляду, причини пропуску строку позовної давності в цій справі мали б бути визнані поважними.
Втім, постанову у справі №910/11027/18 були прийнято Великою Палатою Верховного Суду 25.05.2021, повний текст опубліковано 13.07.2021, а з позовом у даній справі Фонд звернувся до суду 21.01.2026. Жодних пояснень щодо того, чому позовна заява, яка була підготовлена ще у 2018 році, була подала до суду через 4,5 роки після прийняття постанови Великою Палатою, Фондом суду не надано, а тому відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску Фондом строку позовної давності у даній справі.
Враховуючи те, що позивач в силу приписів пункту 24 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд за правилами статті 129 ГПК України не здійснює розподіл судових витрат за подання позову.
Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців буд. 17, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 21708016) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_11 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_13 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_14 ; АДРЕСА_15 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_16 ; АДРЕСА_17 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_18 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ) та ОСОБА_15 ( АДРЕСА_19 ; АДРЕСА_20 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 ) про стягнення 102 939 406,03 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.07.2026.

Суддя Оксана Марченко