Номер провадження 2/754/5989/26
Справа №754/2962/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

28 липня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючої - судді - Панченко О.М.,
секретаря судових засідань - Сарнавського М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖІ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося через "Електронний суд" до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.06.2019 між Акціонерним товариством (далі АТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2024350604_CARD, у відповідності до якого відповідач отримав кредитні кошти. Відповідач власним підписом підтвердив факт взятого на себе відповідного зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. 15.03.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 15/03/24, згідно якого відбулось відступлення права вимоги за Кредитним договором №2024350604_CARD від 16.06.2019 Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором становить 46291,71 грн із яких - заборгованість за тілом кредиту становить 25000 грн, заборгованість за відсотками - 21291,71 грн, заборгованість за штрафними санкціями та комісіями - 0 грн., заборгованість за пенею - 0 грн. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснивши погашення заборгованості. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2024350604_CARD від 16.06.2019 у розмірі 46 291,71 грн., а також понесені судові витрати в сумі 2 662,40 грн. на сплату судового збору та в сумі 7 000,00 грн. за професійну правничу допомогу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 справу передано судді Панченко О.М.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.03.2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень сторони позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 16.06.2019 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2024350604_CARD, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 17 689,91 грн. на придбання товару із нарахуванням процентів за користування у розмірі 0,01% річних, з датою остаточного повернення кредиту 16.06.2021.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору загальний розмір кредиту складає: 17 689,91 грн., що складається з :16 539,91 грн. на придбання товару у Продавця 1; 0,00 грн. на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту; 350,00 грн. на сплату додаткових послуг Банку, а саме послуга «СМС+Довідка»; 800,00 грн. на придбання Послуг зі страхування у Продавця 2: «Експрес майно» від СК Арсенал страхування.
Придбання товару Відповідачем підтверджується наданими до суду доказами, а саме: рахунком-фактурою №ЧЕРФТ-0738-4413246 від 16.06.2019 року; специфікацією до кредитного договору про надання 16.06.2019 року кредиту у розмір 16 739,91 грн.; Актом приймання-передачі товару/послуг від 16.06.2019 року на загальну суму з ПДВ 16 739,91 грн.; видатковою накладною №ЧЕРФТ-0738-30696074 від 16.06.2019 року на суму 16 739,91 грн.; фіскальним чеком від 16.06.2019 року на суму 16 739,91 грн.
Крім того, 16.06.2019 ОСОБА_1 власноруч підписав Паспорт споживчого кредиту.
15.03.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 15/03/24, згідно якого АТ «ОТП БАНК» передав ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором № 2024350604 від 15.03.2024 у розмірі 46291.71 грн., що складається з : 25 000,00 грн. за тілом кредиту; 21 291,71 грн. - за відсотками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В той же час, перевіривши матеріали справи та умови Кредитного договору № 2024350604_CARD від 16.06.2019 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Так, умовами кредитного договору передбачено надання відповідачу кредитних коштів у загальному розмірі 17 689,91 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та кінцевим строком повернення кредиту 16.06.2021 року.
Разом із тим, позивач просить стягнути з відповідача 46 291,71 грн., з яких 25 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 21 291,71 грн. - заборгованість за процентами.
Однак матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували підстави формування саме такого розміру заборгованості. Зокрема, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості із зазначенням періодів її виникнення, здійснених відповідачем платежів, порядку нарахування процентів, а також документів, які б підтверджували збільшення суми основного боргу з 17 689,91 грн. до 25 000,00 грн. Відсутні також докази існування передбачених договором підстав для нарахування процентів у заявленому розмірі 21 291,71 грн., враховуючи, що умовами кредитного договору встановлено процентну ставку 0,01 % річних.
Сам по собі витяг з реєстру боржників до договору факторингу не є належним доказом обґрунтованості розміру заборгованості, оскільки лише підтверджує передачу права вимоги у тому обсязі, який визначив первісний кредитор, однак не підтверджує правильність здійсненого розрахунку та не звільняє нового кредитора від обов`язку довести заявлені позовні вимоги належними доказами відповідно до вимог статей 12, 76-81 ЦПК України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено лише факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 17 689,91 грн. на умовах Кредитного договору № 2024350604_CARD від 16.06.2019 року, тоді як заявлений позивачем розмір заборгованості у сумі 46 291,71 грн. є документально не підтвердженим. Відтак позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості у межах суми, підтвердженої матеріалами справи, а саме 17 689,91 грн., у решті позовних вимог слід відмовити.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
На підтвердження надання професійної правничої допомоги, представником позивача надано: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 ; Додаткова угода №2024350604_CARD від 28.11.2025 до Договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.07.2025; акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.11.2025 року;
Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 7 000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже не відноситься до складних справ.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 2 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі. 
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір відповідно до частини задоволених вимог, а саме у розмірі 1 017,40 грн. (17 689,91*2 662,40/46 291,71).
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2024350604_CARD від 16.06.2019 у сумі 17 689.91 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 017,40 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складений та підписаний 28 липня 2026 року.

Суддя: О.М. Панченко