Справа №484/4206/26
Провадження №2/484/3015/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Медведєвої Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
26.06.2026 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 08.09.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №F94.306.71118. Відповідно до умов Договору ПАТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 21232 грн 00 коп. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. Однак зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, через, що виникла заборгованість в сумі 46419 грн 98 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20051 грн 47 коп., заборгованість за відсотками 8893 грн 07 коп., заборгованість за комісією 17475 грн 44 коп. 26.11.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №12/84, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників АТ «Ідея Банк», в тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором №F94.306.71118 від 08.09.2017. Добровільно відповідач кредитну заборгованість в сумі 46419 грн 98 коп. не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму зазначеної кредитної заборгованості, сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп.
Ухвалою від 08.07.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
В судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання відзив на позов та докази на спростування доводів позивача до суду не надала.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 08.09.2017 між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №F94.306.71118.
Відповідно до п.1.1. кредитного Договору Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 21232.00 грн. (Двадцять одна тисяча двісті тридцять дві гривні 00 копійок), включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредиті повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. 
Згідно із п.1.2. цього Договору Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 30 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника. 
Відповідно до п.1.3. кредитного Договору за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 7.00% (Маржу Банку). 
Згідно до п.1.4. цього Договору станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9.50%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 16.5000%.
Пунктом 6.1 кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів за кредитним договором, згідно якого щомісячний платіж який включає в себе тіло кредиту, проценти та комісію.
08.09.2017 ОСОБА_1 також уклала зі страховою компанією «ПЗУ Україна страхування життя» договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку №F94.306.71118, яким застрахувала своє життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку ,страховий платіж за яким складав 18414 грн 57 коп.(а.с. на звороті 15)
З копії ордеру-розпорядження ПАТ «Ідея банк» №1, №2 від 08.09.2017 «Про видачу кредиту» вбачається , що останнє 08.09.2017 на виконання умов кредитного договору №F94.306.71118 від 08.09.2017 перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти в розмірі 18414 грн 57 коп. та страховий платіж 2817 грн 43 коп. (а.с. на звороті 18) 
Зарахування грошових коштів в загальній сумі 21232 грн 00 коп. на рахунок ОСОБА_1 згідно кредитного договору №F94.306.71118. підтверджує також копія виписки ПАТ «Ідея банк» з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2000 по 26.11.2020 (а.с.19).
З довідки-розрахунку заборгованості АТ «Ідея Банк», наданої позивачем до позову вбачається ,що позивач рахує заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №F94.306.71118 від 08.09.2017 станом на 26.11.2020 у розмірі 46419 грн 98 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20051 грн 47 коп., заборгованість за відсотками 8893 грн 07 коп., заборгованість за комісією 17475 грн 44 коп. (а. с. на звороті 20)
26.11.2020 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №F94.306.71118, згідно якого АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, й у реєстру боржників Додаток №1 до ОСОБА_1 за кредитним договором №F94.306.71118 від 08.09.2017 в сумі 46419 грн 98 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20051 грн 47 коп., заборгованість за відсотками 8893 грн 07 коп., заборгованість за комісією 17475 грн 44 коп. (а.с.24)
Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, через, що виникла заборгованість в сумі 46419 грн 98 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20051 грн 47 коп., заборгованість за відсотками 8893 грн 07 коп., заборгованість за комісією 17475 грн 44 коп.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У силу ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача становлять в сумі 28944 грн 54 коп., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20051 грн 47 та заборгованість за відсотками 8893 грн 07 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення комісії у сумі 17475 грн 44 коп., суд зазначає наступне.
Пунктом 3.12 кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатків до Договору.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Умовами договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Водночас, згідно із ч.3 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п.3 ч.3 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту.
Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк неуповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.
Отже у задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості з відповідача слід відмовити.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Представник позивача підтвердив належними доказами понесення витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп. Клопотання про зменшення розміру таких витрат до суду не надійшли.
Однак, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимоги в сумі 4988 грн 29 коп. та судовий збір 1660 грн 10 коп.
Керуючись ст.ст.259,263-265,280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним Договором №F94.306.71118 від 08.09.2017 у розмірі 28944 грн 54 коп., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20051 грн 47 та заборгованість за відсотками 8893 грн 07 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1660 грн 10 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4988 грн 29 коп., всього 35592 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн 93 коп.
У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи або особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Відомості про сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал», місцезнаходження: вул.Смаль-Стоцького,1, 28 корпус, м.Львів, ЄДРПОУ 35234236;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А.Медведєва