Справа № 367/173/23
Провадження №2/367/2532/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

17 лютого 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі
судді     Карабаза Н.Ф.,
за участю секретаря   Зайцевої А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «ДІЯ», третя особа: Міністерство цифрової трансформації України про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, 
в с т а н о в и в :
До Ірпінського міського суду Київської області звернулася ОСОБА_2 з позовом до ДП «ДІЯ», третя особа: Міністерство цифрової трансформації України про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.В позовній заяві зазначила, що з 24.09.2019 вона була призначена на посаду начальника відділу правової роботи Державного підприємства «Держаний центр інформаційних ресурсів України» наказом № 66/к. Наказом № 128/к від 01.12.2022 трудовий договір з нею припинено згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ, у зв`язку з відмовою працівника від переведення в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Звільнення вважає незаконним. 08.10.2022 був прийнятий наказ Міністерства цифрової трансформації України № Н105 (надалі Наказ 105), згідно п. 1 якого ДП «Держінформресурс» реорганізовано шляхом його приєднання до держаного підприємства «ДІЯ», яке відповідно до п. 5 вказаного наказу є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс». Згідно з наказом ДП «Держінформресурс» № 21/ОД від 20.10.2022 прийнято рішення скоротити та вивести з 26.12.2022 року зі штату підприємства всі посади згідно штатного розпису, в тому числі і посаду начальника відділу правової роботи, яку вона займала. Однак, в порушення норм чинного законодавства її не було ознайомлено з вищевказаними наказом № 105 від 08.10.2022 та наказом № 21/ОД від 20.10.2022, а також вона не отримувала персонального попередження про скорочення посади, яку займала. Взагалі їй не повідомлялося про скорочення посади, яку вона займала та не пропонувалось посада відповідно до порядку визначеного законодавством. 03.11.2022 голова комісії з реорганізації, ОСОБА_3 , вручив їй пропозицію обійняти посаду юрисконсультанта в ДП «ДІЯ». По суті з даного дня (03.11.2022) їй і стало офіційно відомо про реорганізацію підприємства Держінформресурс шляхом приєднання до ДП «ДІЯ». З даною пропозицією вона не погодилась, оскільки відповідно до ст. 36 КЗпП дія її трудового договору повинна була бути продовжена без змін істотних умов, в тому числі заробітної плати. Підпунктом 3 п. 6. Наказу 105 зобов`язано голову комісії з реорганізації забезпечити в установленому законодавством порядку попередження працівників ДП «Держінформресурс» про можливе наступне звільнення та вжиття заходів щодо працевлаштування. Всупереч даним вимогам, роботодавцем не вжито заходів щодо дотримання процедури вивільнення, не було ознайомлень з наказами, не було попередження про можливе вивільнення та не було вжито всіх заходів щодо її працевлаштування. 17.11.2022 року прийнято наказ ДП «Держінформресурс» № 24/ОД «Про внесення змін до наказу державного підприємства «Держінфоромресурс» від 20.10.2022 № 21/ОД», відповідно до якого внесено зміни до наказу № 21/ОД, а саме: виключено з наказу про скорочення її посаду. Тобто, її посаду залишено і вона продовжувала працювати. Проте, всупереч законодавству та користуючись військовим станом, а саме Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» голова комісії з реорганізації 01.12.2022 вручив наказ про припинення трудового договору з нею, ніби, як така що відмовилась від переведення в іншу місцевість разом з підприємством та зміною істотних умов праці. Що свідчить про ухилення голови комісії з реорганізації та керівництва ДП «ДІЯ» (як правонаступника ДП «Держінформресурс») від працевлаштування її та переведення на рівнозначну посаду. Крім вказаного, підстав для застосування п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП не було, оскільки насправді зміни істотних умов праці не відбувалось, жодного наказу щодо змін істотних умов праці, зміни робочого місця, встановлення неповного робочого часу та режиму роботи не приймалось ні в ДП «Держінформресурс», ні в ДП «Дія», і з ним ніхто ознайомлений не був. Крім того, роботодавець зобов`язаний був перевести її на таку ж посаду, яку вона займала із заробітною платою не меншою ніж вона отримувала. Жодної вакантної посади на підприємствах їй не пропонувалось, хоча роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Вважає, що ДП «Держінформресурс» грубо порушено законодавство про працю. Її кваліфікація юриста та спеціальність правознавство, яку вона здобула по закінченні міжнародного соломонового університету та близько 20 років безперервної діяльності дають їй право працювати за посадою керівника юридичної служби. Крім того, за роки її роботи у відповідача дисциплінарних стягнень вона не мала. Роботодавець, порушуючи всі норми законодавства замаскував звільнення, нібито, під зміну істотних умов праці в умовах військового стану, що є неправдою, оскільки і Держінформресурс і ДП «Дія» працюють в штатному режимі, жодних рішень не приймалось даними підприємствами щодо зміни місцезнаходження ДП «Держіфнормресурс» та зміни режиму роботи встановлення неповного робочого дня чи тижня. Крім того, вона є одинокою матір`ю, про що роботодавцю було відомо. Згідно з наказом «Про припинення трудового договору ОСОБА_4 » від 01.12.2022 року з нею припинено трудові відносини з 01.12.2022 року. До розрахунку береться заробітна плата за жовтень та за листопад 2022 року. Розрахунок здійснено з урахуванням положення Порядку обчислення середньої заробітної затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Заробітна плата ОСОБА_2 за жовтень становила 23 555,05 грн., за листопад становила - 45 796,25 грн. У жовтні 2022 року було 21 робочих дня, у листопаді того ж року 22 робочих дні. (23 555,05+45796,25): (21+22) = 1613,00 грн. на день. Станом на сьогоднішній день (27.01.2023) середня заробітна плата за вимушений прогул становить: 21+20 = 41 робочих днів вимушеного прогулу (21 робочий день у грудні 2022 та 20 робочих днів у січні 2023 року станом на 27 січня) помножити на 1 613,00 грн. дорівнює 66 133,00 грн. Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Зазначає, що в умовах військового часу, їй, одинокій матері знайти роботу дуже важко. Вона вимушена шукати засоби для виживання себе і дитини, вимушена принижуватись і позичати гроші у знайомих, родичів та інших людей. Вказане незаконне звільнення призвело до порушення її законних прав, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вона вимушена була витрачати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї дитини, щоби не жити в злиднях та поборах. Дитина ходить до садочка, за харчування якого вона регулярно сплачує кошти. Це приниження її достоїнства і репутації. Виходячи з викладеного вона має право на стягнення моральної шкоди у розмірі достатньому покрити її моральні страждання. Враховуючи її доходи за 11 місяців 2022 року, середньомісячний заробіток складав орієнтовно 50000 грн., тому вважаю що сума в 300 000,00грн. буде достатньою для покриття її моральних страждань. Просить суд скасувати наказ від 01.12.2022 року № 128/к «Про припинення трудового договору ОСОБА_5 », поновити її на роботі, шляхом прийняття на посаду начальника відділу правової роботи в Державному підприємстві «ДІЯ» з 01.12.2022року. Стягнути з Державного підприємства «ДІЯ» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.12.2022, стягнути з Державного підприємства «ДІЯ» на її користь 300 000,00 гривень завданої моральної шкоди. Стягнути з Державного підприємства «ДІЯ» на її користь суму судового збору 4500,00 грн. та сервісний збір 90,00 грн.
Відповідачем ДП «ДІЯ» через канцелярію суду подано відзив в якому зазначено, що відповідно до п. 1, п. 5 наказу Міністерства цифрової трансформації України від 08.10.2022 № Н105 прийнято рішення реорганізувати Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» (далі - ДП «Держінформресурс») шляхом його приєднання до Державного підприємства «ДІЯ», яке визначено правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс». У зв`язку із реорганізацією ДП «Держінформресурс», що є наслідком змін в організації виробництва та праці, наказом ДП «Держінформресурс» від 20.10.2022 № 21/ОД було передбачено скорочення та виведення з 26.12.2022 із штату працівників підприємства посад, зазначених в пункті 1 цього наказу, в тому числі, посади позивача. Запобігаючи вивільненню та з метою працевлаштування працівників на лист ДП «Держінформресурс» від 28.10.2022, виходячи з освітньо-кваліфікаційного рівня позивача (наявність повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та кваліфікації магістр з правознавства відповідно до диплому), ДП «ДІЯ» листом від 03.11.2022 повідомило ДП «Держінформресурс» про посаду, яка може бути запропонована позивачу, якого 03.11.2022 було ознайомлено з пропозицією обійняти з 10.11.2022 посаду юрисконсульта відділу організаційно-правової роботи управління юридичної роботи державного підприємства «ДІЯ», що відповідає її спеціальності, кваліфікації та продуктивності праці, з посадовим окладом 21 625,00 грн. Від вказаної пропозиції позивач відмовилася. Наказом ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД «Про внесення змін до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 «№ 21/ОД» посада начальника відділу правової роботи, яку обіймала позивач, виключена з переліку посад, що скорочуються та виводяться відповідно до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 № 21/0Д. Беручи до уваги викладене та те, що позивач була звільнена не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст.40, 41, 4.3, 43-1 КЗпП України), твердження позивача щодо порушення відповідачем положень статей 42 та 49-2 КЗпП України є, необґрунтованим. Двадцять дев`ятого листопада 2022 року, у наслідок відмови (відсутністю згоди) позивача від прийняття пропозиції обійняти запропоновану в листі від 03.11.2022 № 12698/07-09 посаду, відповідачем був надісланий на адресу ДП «Держінформресурс» лист від 29.11.2022 № 13082/07-13 з проханням повідомити працівників, у тому числі позивача, про зміну з 01 грудня 2022 року їх робочого місця на нове робоче місце та нові умови праці. Двадцять дев`ятого листопада 2022 року ДП «Держінформресурс» ознайомило позивача з повідомленням про зміну з 01 грудня 2022 року його робочого місця на нове робоче місце, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюнника, 5В, встановлення неповного робочого часу та режиму роботи: 5 (п`ять) робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 (дві) години в день (з 9:00 до 11:00). Проте, позивач від підписання вищезазначеного повідомлення відмовилася. 01.12.2022 року позивач не з`явилася та була відсутня на новому робочому місці, зокрема в службових кабінетах, які знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Василя Тютюнника, будинок 5В. Листом від 01.12.2022 №13138/07-13 ДП «ДІЯ» повідомило ДП «Держінформресурс» про відсутність 01.12.2022 позивача па новому робочому місці. Водночас, позивач 01.12.2022 з`явилася та була присутня на попередньому робочому місці, зокрема в службовому кабінеті № 524, який знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка будинок 83-Б. Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченню чисельності або штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Зазначених правових висновків дійшов Верховний суд в постанові від 16.01.2019 у справі № 582/1001/15-ц. Відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 № 24/0Д «Про внесення змін до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022. № 21/0Д» та повідомлення ДП «Держінформресурс» від 29.11.2022 начальнику відділу правової роботи Гапоненко Вікторії Василівні її посада не скорочена та передбачалось продовження її роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, але за новими умовами праці. Внаслідок відмови позивача від нових умов праці наказом ДП «Держінформресурс» від 01.12.2022 № 128/к трудовий договір з позивачем був припинений згідно з пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України. Таким чином, звільнення позивача є законним та проведене з додержанням відповідної процедури. Положення ж статей 42, 49-2 КЗпП України, про порушення яких зазначає позивач, застосовуються у випадку вивільнення працівників з ініціативи роботодавця. Проте, оскільки відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 № 24/ОД та повідомлення ДП «Держінформресурс» від 29.11.2022 посада позивача не скорочена та передбачалось продовження його роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, але за новими умовами праці, звільнення позивача, який відмовився від нових умов праці, за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є законним та проведене з додержанням відповідної процедури. Висновок позивача, що зміна істотних умов праці не відбувалась, та могла бути виключно на підставі рішення комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс» є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 36 КЗпП України у разі зміни роботодавця, а також у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується, і у зв`язку з реорганізацією ДП «Держінформресурс» з 01.12.2022 функції адміністратора системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів, Єдиного державного веб-порталу відкритих даних, Національного реєстру електронних інформаційних ресурсів, що покладались на ДП «Держінформресурс», покладено на ДП «ДІЯ», і внаслідок передачі приміщення, в якому знаходилось ДП «Держінформресур», змінювалось місце роботи його працівників (позивача, зокрема) на приміщення ДП «Дія» за іншою адресою: м. Київ, вулиця Василя Тютюнника, 5В, та позивачу було повідомлено про зміну з 01.12.2022 її робочого місця на нове робоче місце, та встановлення з 01.12.2022 неповного робочого часу та режиму роботи. Позивачем не доведено факт заподіяння відповідачами моральної шкоди. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Третя особа: Міністерство цифрової інформації України через канцелярію суду подано пояснення щодо позову по справі № 367/173/23. В яких зазначено, що відповідно до Положення про Міністерство цифрової трансформації України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.09.2019 № 856, наказом Мінцифри від 08.10.2022 № Н105 Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» реорганізовано шляхом його приєднання до державного підприємства «ДІЯ» та утворено комісію з реорганізації ДП, головою якої призначено заступника генерального директора вказаного підприємства Леця О. А.. Згідно з пунктом 5 вищезазначеного наказу ДП «ДІЯ» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс». Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу ДП «Держінформресурс» припинено. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2022 № 1291 функції адміністратора системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів,Єдиного державного веб-порталу відкритих даних, Національного реєстру електронних інформаційних ресурсів, що покладались на ДП «Держінформресурс» , з 1 грудня 2022 року покладено на ДП «ДІЯ». Частиною другою статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ передбачено, що норми частини третьої статті 32 КЗпП України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються, та визначено, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Згідно із частиною четвертою статті 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється у відповідності до пункту 6 частини першої статті 36 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, - така вимога є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4.
Позивачем ОСОБА_2 подано через канцелярію суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що не погоджується із викладеними у відзиві фактами. У своєму відзиві відповідач не заперечує того факту, що Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» відповідно наказу Міністерства цифрової трансформації України від 08.10.2022 року № Н105 «Про реорганізацію державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України»» було реорганізовано, шляхом приєднання до ДП «ДІЯ». Також, відповідач не заперечує того факту, що жодного персонального попередження про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, їй не вручалось. Відповідач у відзиві на позов посилається на статті Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), а саме п. 1 ст. 40, ст. 49-2, ч. 3 ст.184 КЗпП, які передбачають процедуру та умови вивільнення працівників при реорганізації. Дане свідчить про умисне порушення відповідачем вимог законодавства про працю при звільненні її з посади начальника відділу правової роботи. Також, відповідач не заперечує той факт, що йому відомо було, що вона є одинокою матір`ю і відповідач був зобов`язаний вжити всіх заходів щодо працевлаштування її, як того вимагає ст. 184 КЗпП. Дійсно їй була надана пропозиція від 03.11.2022 щодо обійняття з 10.11.2022 року посади юрисконсульта відділу організаційно-правової роботи управління юридичної роботи ДП «ДІЯ», від якої вона дійсно відмовилась, оскільки дана пропозиція значно погіршувала її трудові права. Фактично, з моменту вручення їй пропозиції від 03.11.2022 року, вона дізналась, що підприємство ДП «Держінформресурс» реорганізується шляхом приєднання до ДП «ДІЯ». Їй пропонувалася лише посада юрисконсульта, при цьому не враховано її освіти та досвіду роботи, оскільки, враховуючи її досвід, могла виконувати обов`язки не лише юрисконсульта. Враховуючи, що вона була головою тендерного комітету, то могла б займати посаду уповноваженого із закупівель, тим паче, що має сертифікат уповноваженої із закупівель, також враховуючи її досвід, могла б обіймати посади Радника директора, спеціаліста або уповноваженого з антикорупційної діяльності тощо. На момент її звільнення з порушенням вимог законодавства, застосувавши п. 6 ст. 36 КЗпП України, у відповідача був затверджений новий штат та структура і були вакантні посади, зокрема уповноваженого з антикорупційної діяльності, уповноваженого з публічних закупівель, помічника генерального директора, радник з комерційної діяльності, радник, начальник відділу правової роботи, проте, жодна з вказаних посад їй не пропонувалась. Комісією з реорганізації ДП «Держінформресурс» та відповідачем умисно не було вжито всіх належних заходів щодо її працевлаштування та порушено порядок вивільнення, передбачений трудовим законодавством України. 17.11.2022 року ДП «Держінформресурс» наказом № 24/ОД «Про внесення змін до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 № 21/ОД виключено із посад, що скорочуються, посаду, яку вона обіймала, а саме посаду начальника відділу правової роботи, таким чином, процедура вивільнення щодо неї та порядок дотримання такої процедури, відповідно, перестали бути актуальними для ДП «Держінформресурс» та відповідача з дати прийняття даного наказу. Замість дотримання процедури передбаченої ст. 40, 42 та 49-2 КЗпП України, її звільнено за п. 6 ст. 36 КЗпП України, що свідчить про умисне ухилення роботодавця та відповідача від дотримання вимог законодавства та небажання здійснення її працевлаштування. Крім того, вважає, що відповідач ототожнює зміни істотних умов праці, передбачені частиною третьою статті 32 КЗпП України із зміною організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, що є помилковим, оскільки ці норми не є тотожними. Крім того, вважає доводи відповідача щодо того, що звільнення відбулось не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, також є необґрунтованим та безпідставним. Відповідно до умов її трудового договору режим роботи (далі -Правила) встановлено згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку ДП «Держінформресурс», який є додатком до колективного договору на 2021-2023 роки, схваленого загальними зборами 27.01.2021 та зареєстрованого 02.02.2021 за № 33 управлінням соцзахисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Відповідно до Правил працівникам ДП «Держінформресурс» було встановлено тривалість робочого часу 40 годин на тиждень із вихідними днями: субота, неділя; час початку роботи - 8:30 год., перерва з 13.00 до 13.30, закінчення роботи о 17.00. Таким чином, для зміни режиму роботи працівника спочатку потрібно видати наказ про зміну режиму роботи, вказавши об`єктивні причини цих змін. Потім слід вручити працівникам повідомлення про зміну режиму роботи. Це стосується графіків змінності, графіків виходу на роботу, рішень про встановлення п`яти- або шестиденного робочого тижня (при ухваленні такого рішення повинна враховуватися думка трудового колективу), розділення робочого дня на частини, застосування підсумовуваного обліку робочого часу, зміна режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу тощо. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. Їй не відомо про будь-який розпорядчий документ ДП «Держінформресурс», який би обґрунтовував зміни місцярозташування підприємства для здійснення переміщення, а також щодо зміни режиму роботи та встановлення або скасування неповного робочого часу для працівників ДП «Держінформресурс» або ДП «ДІЯ». Враховуючи, що у наказі від 01.12.2022 № 128/к «Про припинення трудового договору ОСОБА_5 » відсутні посилання на наявність первинних документів, які є підставою для звільнення, а саме на повідомлення ДП «Держінформресурс» від 29.11.2022 року щодо нового місця роботи та встановлення неповного робочого часу, акта про відмову від ознайомлення з повідомленням від 29.11.2022, про які їй відомо з відзиву відповідача, можна зробити висновок що дані документи були відсутні на момент підписання наказу про її звільнення. Повідомлення ДП «Держінформресурс» від 29.11.2022 року щодо нового місця роботи та встановлення неповного робочого часу їй не надавалось та в присутності свідків не зачитувалось, акт про її відмову від ознайомлення з даним повідомленням 29.11.2022 року не складався. Разом з тим, в даному повідомленні є посилання на наказ Міністерства цифрової трансформації від 08.10.2022 № Н105, який передбачає реорганізацію державного підприємства «Держінформресурс» шляхом приєднання до ДП «ДІЯ», і ніяким чином не передбачає встановлення неповного робочого часу та переміщення на інше робоче місце. Наказ Мінцифри не може бути підставою для зміни істотних умов праці відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Звертає увагу, що в п.п.9 п. 6 даного наказу сказано «взяти до уваги, що нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83Б (5-й поверх) передаватиметься з балансу ДП «Держінформресурс» на баланс Мінцифри», тобто те що нерухоме майно буде передаватися до Мінцифри не означає зміну місця розташування робочого місця для неї на момент звільнення, а тим паче зміну режиму роботи. Також, посилання відповідача на його лист від 29.11.2022 № 13082/07, щодо повідомлення її про зміну з 01.12.2022 робочого місця та нові умови праці, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, таке рішення може прийняти лише комісія з реорганізації. ДП «Держінформресур» припинено 18.01.2023 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.01.2023 року по підприємству «Держіфнормресурс», який є в матеріалах справи. Виходячи з наведеного, на момент її звільнення та нібито вручення повідомлення 29.11.2022 року повноваження щодо управління підприємством належало комісії з реорганізації, утвореної наказом Мінцифри від 08 10.2022 № Н105, що є в матеріалах справи, а не Генеральному директору ДП «ДІЯ». А тому, рішення щодо зміни умов праці та зміни місця роботи могла прийняти лише комісія з реорганізації ДП «Держінформресурс». З огляду на докази, що надав відповідач, рішення комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс» щодо таких змін відсутнє. Лист відповідача від 01.12.2022 року № 13138/07-13 про відсутність на новому робочому місці в ДП «ДІЯ», за адресою : м. Київ, вул. Василя Тютюнника, 5В та акт від 01.12.2022 про відсутність на робочому місці, також, не можуть бути прийнятті до уваги судом, оскільки вона не була переведена працювати до ДП «ДІЯ», а відповідно і не могла знати, що працює в ДП «ДІЯ» та, зокрема, на неї не розповсюджувалися правила трудового розпорядку відповідача та вона не зобов`язана з`являтися до підприємства для здійснення посадових обов`язків, працівником якого не є. Враховуючи наведене, її звільнення з підстав, передбачених пунктом 6 частини: першої статті 36 КЗпП України, проведено всупереч вимогам чинного трудового законодавства, а отже, наказ від 01.12.2022 № 128/к про її звільнення є незаконним. Твердження відповідача щодо недоведеності нанесення моральної шкоди та відсутності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями ДП «Держінформресурс», правонаступником якого є ДП «ДІЯ» також, не відповідають дійсності. Незаконно звільнивши з роботи, ДП «Держінформресурс» фактично позбавило її засобів до існування, вказані дії призвели до того, що вона втратила нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя та до сьогодні вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї дитини, зокрема, щодо забезпечення своєї сім`ї, малолітньої дитини, засобами для нормального існування та харчування. В зв`язку з постійним моральним напруженням, дане призводить психологічного напруження та моральних страждань, до безсоння та нервових зривів, що негативно впливає на її здоров`я. Враховуючи, що середньомісячна заробітна плата у 2022 рік склала близько 50000,00грн. в місяць, сума для відшкодування завданої їй моральної шкоди у розмірі 300000грн. вважає достатньою для відшкодування її та її сім`ї моральних страждань. Таким чином, вважає доводи відповідача необґрунтованими, безпідставними та не підтвердженими жодними доказами, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди у повному обсязі.
Відповідачем ДП «ДІЯ» через канцелярію суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає наступне. Твердження позивача, що відповідач визнає той факт, що процедура переведення та вивільнення, передбачена законодавством при реорганізації підприємства, порушена державним підприємством «Держінформресурс» спростовується запереченнями наведеними відповідачем у відзиві на позов від 13.03.2023 № 1177/07-12. Висновок позивача, що відповідачем порушено порядок його вивільнення, передбачений статтями 40, 42, 49-2 КЗпП України, спростовується запереченнями наведеними відповідачем у відзиві на позов від 13.03.2023 № 1177/07-12 та самим же позивачем яка зазначає, що 17.11.2022 ДП «Держінформресурс» наказом № 24/ОД «Про внеснення змін до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 № 21/0Д» виключено із посад, що скорочується, посаду, яку вона обіймала, а саме начальник відділу правової роботи, таким чином, процедура вивільнення щодо неї та порядок дотримання такої процедури, відповідно, перестали бути актуальними для ДП «Держінформресурс» та відповідача з дати прийняття даного наказу. Твердження позивача, що з витягів з штатного розпису державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022 та станом на 01.01.2022, які додаються до листа відповідача від 10.03.2023 №1152/07-14, вбачається наявність у відповідача вакантних посад не відповідає дійсності, оскільки в них зазначено лише про наявність в штатному розписі посад та кількість штатних одиниць, а інформація про вакантні посади відсутня взагалі. Окремо зазначає, що у витягу з штатного розпису державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.01.2022 передбачена посада начальника відділу правової роботи. Таким чином, відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД «Про внесення змін до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/0Д та витягу з штатного розпису державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.01.2022 посада начальника відділу правової роботи, яку обіймала позивач у ДП «Держінформресурс» не скорочувалась. Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 36 та ч. 3 ст. 184 КЗпП України відповідачем було направлено на адресу ДП «Держінформресурс» лист від 29.11.2022 № 13082/07-13 з проханням повідомити позивача про продовження трудового договору та зміну з 01 грудня 2022 року його робочого місця на нове робоче місце та нові умови праці. Двадцять дев`ятого листопада 2022 року ДП «Держінформресурс» ознайомило позивача з повідомленням про зміну з 01 грудня 2022 року її робочого місця на нове робоче місце, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюнника, 5В, встановлення неповного робочого часу та режиму роботи: 5 (п`ять) робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 (дві) години в день (з 9.00 до 11.00). Проте, позивач від підписання вищезазначеного повідомлення відмовилася, даний факт підтверджено копією повідомлення від 29.11.2022 та копією акта про відмову від ознайомлення з повідомленням від 29.11.2022, що додані до відзиву. Отже, доводи позивача, що не було вжито заходів щодо її працевлаштування не відповідають дійсності, оскільки її посада не скорочувалась та передбачалось продовження її трудового договору але з новими умовами праці. Внаслідок відмови позивача від нових умов праці наказом ДП «Держінформресурс» від 01.12.2022 № 129/к трудовий договір з позивачем був припинений згідно з пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України. Твердження позивача, викладені у відповіді на відзив щодо ототожнення відповідачем зміни істотних умов праці, що передбачено частиною третьою статті 32 КЗпП України, та зміною організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України не відповідає дійсності в зв`язку з наступним. Частина третя статті 32 КЗпП України допускає зміну істотних умов у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору. Зазначених правових висновків дійшов Верховний суд в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц. Як зазначено вище, посада позивача не скорочена та передбачалось продовження її роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, але за новими умовами праці. Твердження позивача, викладені у відповіді на відзив про те, що звільнення відбулось з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до правових висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 18 травня 2020 року в справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18), та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалі від 08 лютого 2012 року у справі № 6-11188св11 звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Підставою для звільнення працівника за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України є його відмова від продовження роботи в нових умовах праці. Відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 01.12.2022 № 128/к «Про припинення трудового договору ОСОБА_5 » трудовий договір з нею був припинений згідно з пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України. Таким чином, правова позиція позивача є помилковою та суперечить чинному законодавству і правовим висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Доводи позивача про не ознайомлення її 29.11.2022 з повідомленням про зміну з 01 грудня 2022 року її робочого місця на нове робоче місце, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюнника, 5В, встановлення неповного робочого часу та режиму роботи: 5 (п`ять) робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 (дві) години в день (з 9.00 до 11.00) та не складання акта про відмову від ознайомлення з повідомленням від 29.11.2023, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, спростовуються самими вищенаведеними документами та не підтверджуються жодними доказами доданими позивачем до позовної заяви та відповіді на відзив. Твердження позивача, що зміна істотних умов праці не відбувалась спростовується запереченнями наведеними відповідачем у відзиві на позов від 13.03.2023 № 1177/07-12. Посилання позивача на коментарі Міністерства економіки "України від 23.03.2022 до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», як обґрунтування своєї правової позиції є безпідставним та необґрунтованим, оскільки, відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з Положенням про Міністерство економіки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 459, Міністерство економіки України не уповноважено надавати коментарі, роз`яснення або тлумачення до законодавства про працю, в тому числі до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 1 липня 2022 року № 2352-1Х частину другу статті З Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» викладено в новій редакції. В зв`язку з чим коментарі Міністерства економіки України від 23.03.2022 до даної правової норми втратили свою актуальність. Позивачем, у позовній заяві та у відповіді на відзив, не доведено факт заподіяння відповідачем або ДП «Держінформресурс» моральної шкоди та у чому саме полягала протиправність діяння відповідача або ДП «Держінформресурс», не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача або ДП «Держінформресурс» та вини в її заподіянні. Крім цього, не наведено фактичних даних, які підтверджують факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також не доведена наявність порушення прав позивача, як працівника у сфері трудових відносин. Враховуючи вищевикладене відповідач вважає, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими, нічим не підтвердженими, тому не можуть бути задоволені через відсутність будь-яких правових підстав для їх задоволення. Просить суд у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «ДІЯ» про поновлення на роботі, виплати середнього заробітку час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовити.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява щодо розгляду позовної заяви про поновлення на роботі виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди розглянути за її відсутності.
Відповідач ДП «ДІЯ» не забезпечив явку в судове засідання свого представника, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Через канцелярію суду представник ДП «ДІЯ» Єркін О.М. подав заяву щодо розгляду справи без його участі та відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи Міністерство цифрової трансформації України в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. У поданих до суду письмових поясненнях на позов зазначено, що просить суд врахувати викладені у поясненнях аргументи і міркування щодо заперечення проти позову та зазначену справу розглядати за наявними матеріалами у справі без участі представника Міністерства цифрової трансформації України.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з призначена на посаду начальника відділу правової та кадрової роботи з 25 вересня 2019 року з посадовим окладом згідно штатного розпису наказом генерального директора вказаного підприємства від 24 вересня 2019 за № 66/к, даний факт підтверджено копію вказаного наказу та записами трудової книжки ОСОБА_2 НОМЕР_1 .
Згідно наказу голови комісії з реорганізації Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» від 01.12.2022 № 128/4 припинено з 01.12.2022 року трудовий договір з ОСОБА_2 , начальником відділу правової роботи, згідно пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Наказано виплатити грошову компенсацію за 33 (тридцять три) календарних дні невикористаної відпустки: основна щорічна відпустка: 10 календарних дні за період роботи з 25.09.2020 по 24.09.2021; 5 календарних днів за період роботи з 25.09.2022 по день звільнення. Додаткова щорічна відпустка працівникам з ненормованим робочим днем: 7 календарних дні за період роботи з 25.09.2021 по 24.09.2022; 1 календарних дні за період роботи з 25.09.2022 по день звільнення. Додаткова соціальна відпустка, як одинокій матері: 10 календарних днів за 2022 рік. Наказано виплатити вихідну допомогу в розмірі 2-х середньомісячних заробітних плат відповідно до п. 3.6 Колективного договору Державного підприємства "державний центр інформаційних ресурсів України» на 2021-2023 роки. 
Згідно довідки від 04.11.2022 № 0000-000020 Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» вбачається, що ОСОБА_2 працює в Державному підприємстві «Державний центр інформаційних ресурсів України» з 25.09.2019р. На даний момент займає посаду начальника відділу правової роботи. Дохід за період з 01.01.022 року по 31.10.2022 року склав 539048,35грн.
Позивачем подано Статут Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України», затверджений наказом Міністерства цифрової трансформації України від 01.10.2021 № 138 (нова редакція). 
Розділом 1 Статуту підприємства визначено, що підприємство є унітарним підприємством, що засноване на державній власності і діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства цифрової трансформації України.
Відповідно до Розділу 11 Статуту підприємства припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням Уповноваженого органу управління, а у випадках, передбачених законом, за рішенням суду. 
Пунктом 11.5 Розділу 11 Статуту передбачено, що підприємство вважається таким, що припинило свою діяльність, з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію його припинення.
Штатним розписом Державного підприємства «Держаний центр інформаційних ресурсів України», затвердженого наказом в.о. директора від 17.01.2022 № 2/ОД було передбачено одну посаду начальника юридичного відділу правової роботи з посадовим окладом 30500 грн.
Наказом Міністерства цифрової трансформації України від 08.10.2022 № Н105 «Про реорганізацію Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» було вирішено реорганізувати Державне підприємство «Держаний центр інформаційних ресурсів України» шляхом його приєднання до Держаного підприємства «Дія» (п. 1). Пунктами 2, 3 вказаного наказу утворено комісію з реорганізації ДП «Держінформресурс» та призначено головою комісії з реорганізації Леця О.А. – заступника генерального директора ДП «Держінформресурс». Пунктом 4 цього наказу уповноважено голову комісії з реорганізації ДП «Державний центр інформаційних ресурсів України» на здійснення від імені вказаного підприємства всіх передбачених законодавством дій, необхідних для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. Згідно з пунктом 5 вищезазначеного наказу Державне підприємство «ДІЯ» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс».
Згідно з наказом в. о генерального директора – голови комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс» Леця О. від 20.10.2022 року № 21/ОД «Про скорочення штату працівників Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» прийнято рішення скоротити та вивести з 26.12.2022 року зі штату підприємства всі посади згідно штатного розпису, в тому числі і посаду позивача - начальника відділу правової роботи (п. 1.10 наказу).
В подальшому наказом від 17.11.2022 № 24/ОД було внесено зміни до цього наказу з виключенням пункту щодо скорочення посад «1.10. відділ правової роботи, у кількості 2-ох посад (провідний юрисконсульт 1 посада, юрисконсульт І категорії 1 посада).
Листом від 28.10.2022 №187/22 ДП «Держінформресурс» надало ДП «ДІЯ» перелік працівників, посади яких скорочуються, щодо яких діють обмеження у звільненні в зв`язку з його реорганізацією шляхом приєднання до державного підприємства «ДІЯ» відповідно до наказу Мінцифри від 08.10.2022 р. № Н105 відповідно до вищевказаного наказу ДП «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД (в тому числі дані позивача з зазначенням її посади начальника відділу правової роботи), з проханням надати перелік вакантних посад, які можуть бути запропоновані зазначеним в переліку працівникам відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня.
ДП «ДІЯ» листом від 03.11.2022 № 12698/07-09 надало ДП «Держінформресурс» перелік посад ДП «Дія», які можуть бути запропоновані зазначеним в переліку працівникам відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня з 10.11.2022 (в т. ч. ОСОБА_2 - посаду юрисконсульта відділу організаційно-правової роботи управління юридичної роботи ДП «ДІЯ» з посадовим окладом 21 625,00 грн. та наступним режимом роботи: початок роботи - 9.00, перерва - 13.00-13.45, закінчення роботи: понеділок-четвер - 18.00, п`ятниця - 16.45.
03.11.2022р. ОСОБА_2 було ознайомлено з пропозицією обійняти з 10 листопада 2022 року посаду юрисконсульта відділу організаційно-правової роботи управління юридичної роботи ДП «ДІЯ» з посадовим окладом 21 625,00 грн. та наступним режимом роботи: початок роботи - 9.00, перерва - 13.00-13.45, закінчення роботи: понеділок-четвер - 18.00, п`ятниця - 16.45. ОСОБА_2 відмовилася від вказаної пропозиції про що свідчить її підпис та здійснений нею запис наступного змісту «не згодна, оскільки є матір`ю-одиначкою маю право на аналогічну посаду і заробітну плату. З причин погіршення трудового договору, а саме зміна істотних умов праці для неї, зокрема заробітної плати посади, тощо» 
Позивач у відповіді на відзив зазначає, що про вказану пропозицію ДП «Держінформресурс» від 03.11.2022, додану до відзиву, їй нічого не було відомо. Крім того, вказаним підприємством не було враховано її освіти та досвіду роботи на посадах, що стосується роботи в тендерному комітеті, оскільки, вона була головою тендерного комітету, могла займати посаду уповноваженого із закупівель, так як мала сертифікат уповноваженої із закупівель, також враховуючи досвід, могла б обіймати посади Радника директора, спеціаліста або уповноваженого з антикорупційної діяльності, що були вакантними. Також не було враховано,того факту що вона є одинокою матір`ю. 
Як зазначено представником відповідача у відзиві та в запереченнях на відповідь на відзив такі доводи позивача є безпідставними. Твердження позивача, що з витягів з штатного розпису державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022 та станом на 01.01.2022, які додаються до листа відповідача від 10.03.2023 №1152/07-14, вбачається наявність у відповідача вакантних посад не відповідає дійсності, оскільки, в них зазначено лише про наявність в штатному розписі посад та кількість штатних одиниць, а інформація про вакантні посади відсутня взагалі. Позивачем не надано жодного належного доказу, щодо наявності вакантних посад, які б вона мала намір зайняти. Виходячи з освітньо-кваліфікаційного рівня позивача, а саме наявність повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та кваліфікацію магістр : правознавства, що підтверджується дипломом НОМЕР_2 , і була відповідачем запропонована позивачу посада при наданні їй пропозиції від 03.11.2022, а саме пропонувалося обійняти посаду юрисконсульта відділу організаційно-правої роботи управління юридичної роботи державного підприємства «ДІЯ».
Згідно переліку документів про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка і додатків до них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2015 р. № 645, одним і з документів, що підтверджують освіту, є диплом.
З урахуванням викладеного, є обгрунтованим доводи відповідача, що вищевказана пропозиція ДП «Держінформресурс» від 03.11.2022 ОСОБА_2 обійняти з 10 листопада 2022 року посаду юрисконсульта відділу організаційно-правої роботи управління юридичної роботи державного підприємства «ДІЯ» відповідала її спеціальності, кваліфікації.
ДП «Держінформресурс» листом від 07.11.2022 № 519/22 повідомило ДП «Дія» у відповідь на вищевказаний лист № 12698/07-09 про те, що працівники, зазначені в переліку, не погодились з пропозиціями обійняти посади, запропоновані державним підприємством «Дія», додавши до вказаного листа документи, що підтверджують відмову працівників.
Наказом ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД «Про внесення змін до наказу Державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД» було виключено в зазначеному наказі № 21/ОД від 20.10.2022 підпукт 1.10 пункту 1 наказу, зокрема, посада начальника відділу правової роботи, яку обіймала ОСОБА_2 , була виключена з переліку посад, що підлягали скороченню та виведенню відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД».
Після того, як позивач відмовилася (не надала згоди) щодо прийняття вищевказаної пропозиції обійняти запропоновану у вищевказаному листі від 03.11.2022 № 12698/07-09 посаду, ДП «ДІЯ» листом за № 13082/07-13 від 29 листопада 2022 року звернулося до ДП «Держінформресурс», в якому зазначило, що відповідно до наказу Міністерства цифрової трансформації України «Про реорганізацію ДП «Держінформресурс» від 08.10.2022 № Н105 та ст. 36 КЗпП України наказом ДП «ДІЯ» від 28.11.2022 № 20221128-1 «Про затвердження та введення в дію штатного розпису та структури» затверджено та з 1 грудня 2022 вводяться в дію зміни та доповнення у штатний розпис та структуру ДП «Дія». У зв`язку з чим ДП «Дія» вказаним листом просило повідомити працівників ДП «Держінформресурс», зазначених в доданому Переліку (в т.ч. начальника відділу правової роботи Гапоненко В.В.) про зміну з 1 грудня 2022 їх робочого місця на нове робоче місце та нові умови праці. У вказаному переліку щодо ОСОБА_2 було зазначено наступні нові умови праці – неповний робочий час: 5 (п`ять) робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 (дві) години в день (з 9.00 до 11.00), та визначено нове робоче місце – ДП «ДІЯ», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Василя Тютюнника, 5В.
29 листопада 2022 року ДП «Держінформресурс» ознайомило позивача з повідомленням про зміну з 01 грудня 2022 року його робочого місця на нове робоче місце, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюника,5В, та про встановлення неповного робочого часу та режиму роботи: 5 (п`ять) робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 (дві) години в день (з 9.00 до 11.00).
Оскільки, ОСОБА_2 відмовилася від підписання вказаного повідомлення, комісією в складі голови комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс», провідного інспектора з кадрів відділу кадрової роботи та начальника управління фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства було складено акт від 29.11.2022 про ознайомлення ОСОБА_2 з вказаним повідомленням та про його відмову від підписання даного повідомлення.
Відповідно до акту, складеного комісією у складі начальника юридичного управління, начальника відділу кадрів та представника трудового колективу ДП «Дія» від 01.12.2022, Гапоненко В.В. 01.12.2022 була відсутня на новому робочому місці, зокрема в службових кабінетах, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюнника, будинок 5В.
Листом від 01.12.2022 №13138/07-13 ДП «Дія» повідомило ДП «Держінформресурс» про відсутність 01.12.2022 ОСОБА_2 на новому робочому місці.
Актом, складеним комісійно головою та членами комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс», зафіксовано, що ОСОБА_2 01.12.2022 з`явилася та була присутній на попередньому робочому місці, зокрема в службовому кабінеті № 524 , який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка будинок 83-Б.
Таким чином, встановлено, що відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 № 24/ОД «Про внесення змін до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 № 21/ОД» та витягу з штатного розпису Державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022 посада начальника відділу правової роботи, яку обіймала позивач у ДП «Держінформресурс», не скорочувалась.
Наказом голови комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс» № 128/к від 01.12.2022 з ОСОБА_2 з 01.12.2022 припинено трудовий договір згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з відмовою працівника від переведення в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. У вказаному наказі проставлено два записи про те, що ОСОБА_2 з наказом ознайомлена та про те, що копію вказаного наказу отримала, про що біля вказаних записів в даному наказі поставила два підписи.
Позивач, обґрунтовуючи позов, зазначає, що вона могла бути звільнена на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням відповідних гарантій, передбачених ст. ст. 42, 49-2 цього Кодексу, однак роботодавець не пропонував їй вакантних посад, які відповідають її спеціальності, кваліфікації та посаді, та не врахував, що вона має переважне право на залишення її на роботі, оскільки є матір`ю одиначкою.
Також ОСОБА_2 у відповіді на відзив зазначає, що режим її роботи в ДП «Держінформресурс» було встановлено згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку ДП «Держінформресурс», який є додатком до колективного договору вказаного підприємства на 2021-2023 роки, схваленого загальними зборами 27.01.2021 та зареєстрованого 02.02.2021 за № 33 Управлінням соцзахисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністраці. Відповідно до вказаних Правил працівникам ДП «Держінформресурс» було встановлено тривалість робочого часу 40 годин на тиждень із вихідними днями: субота, неділя; час початку роботи - 8:30, перерва з 13:00 до 13:30, закінчення роботи о 17:00. Для зміни режиму роботи працівника спочатку потрібно видати наказ про зміну режиму роботи, вказавши об`єктивні причини цих змін.
У своїх твердженнях ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог посилається також на те, що з доданого до відзиву листа ДП «ДІЯ» від 29.11.2022 року № 13082/07-13 вбачається, що відповідачем 28.11.2022 року наказом № 20221128-1 затверджено та введено в дію штатний розпис та структуру ДП «Дія». Враховуючи дане, на момент його звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України з порушенням вимог законодавства, у відповідача був затверджений новий штат та структура і були вакантні посади, що підтверджується доданими до листа ДП «ДІЯ» від 10.03.2023 року на її ім`я штатними розписами, затвердженими станом на 01.01.2022 року та станом на 01.12.2022 року, з яких видно, що по підприємству були вакантні посади, зокрема уповноваженого з антикорупційної діяльності, уповноваженого з публічних закупівель, помічника генерального директора, радник з комерційної діяльності, радник, начальник відділу правової роботи, начальника управління підтримки та розвитку інформаційно телекомунікаційних систем та сервісів. Проте, жодна з вказаних посад їй (позивачу) не пропонувалась, що є порушенням її права на працевлаштування.
Щодо вищевказаних тверджень позивача слід зазначити наступне.
Як встановлено з досліджених судом витягу з штатного розпису ДП «ДІЯ» станом на 01.01.2022 та витягу з штатного розпису ДП «ДІЯ» станом на 01.12.2022, затвердженого наказом ДП «ДІЯ» від 28.11.2022 № 20221128-1, в даних штатних розписах зазначені лише наявність в штатному розписі посад та кількість штатних одиниць, а інформація про вакантні посади відсутня взагалі.
Штатним розписом Державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022, затвердженого наказом ДП «Дія» від 28.11.2022 № 20221128-1 передбачено посаду начальника відділу правової роботи.
Таким чином, відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 № 24/ОД «Про внеснення змін до наказу Державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 № 21/ОД» та витягу з штатного розпису Державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022 посада начальника відділу правової роботи, яку обіймала позивач у ДП «Держінформресурс», не скорочувалась.
Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.01.2023 проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» в результаті реорганізації, правонаступником вказаного підприємства є Державне підприємство «Дія». Юридична адреса Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» - м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 83-Б, юридична адреса ДП «Дія» - м. Київ, вул. Ділова, буд. 24.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.
Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» наведено лише орієнтовний перелік заходів, які можуть бути віднесені до змін в організації виробництва і праці: раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо, тобто цей перелік не є вичерпним.
У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-2748цс15).
Отже, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.
При цьому, законодавством не передбачено норм, якими прямо визначено, що саме є змінами в організації виробництва і праці, такого переліку та критеріїв законодавчо не встановлено.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц, зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18) зроблено висновок, що «звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору.»
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 176/3792/14-ц, з аналізу частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.
Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).
Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 686/25653/18, під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі та приватизації, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов тощо.
Частиною 6 ст. 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Оскільки, як зазначено вище, відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 № 24/ОД та витягу з штатного розпису ДП «ДІЯ» станом на 01.01.2022 посада начальника відділу правової роботи, яку обіймала позивач, у ДП «Держінформресурс», не скорочувалась, - у вказаному підприємстві, що перебувало в стадії реорганізації, були відсутні підстави для звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Беручи до уваги викладене та те, що позивач була звільнена не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст.40, 41, 43, 43-1 КЗпП України), а позивача було звільнено згідно з п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку з відмовою працівника на продовження роботи в нових умовах), що не є звільненням за ініціативою роботодавця, оскільки роботодавець не ініціює розірвання трудового договору, а саме працівник, не даючи згоду продовжити трудовий договір на нових умовах, фактично відмовляється від продовження трудового договору, - твердження позивача щодо порушення відповідачем положень статей 42 та 49-2 КЗпП України є необґрунтованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Також суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.
Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було введено воєнний стан, який продовжено і на даний період часу.
24 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX від 15 березня 2022 року. Статтею 3 вказаного Закону (в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022) визначено, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.
Згідно з п. 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Отже, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.
Таким чином, та обставина, що позивача було повідомлено 29.11.2022 про зміну з 01.12.2022 істотних умов праці, тобто не пізніш як до запровадження таких умов, неможливо вважати порушенням вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України, оскільки на час виникнення спірних правовідносин норма ч. 3 ст. 32 КЗпП України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці - застосуванню не підлягала відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Отже, твердження позивача про порушення відповідачем вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України є безпідставними.
Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 цього Кодексу (частина четверта статті 32 КЗпП України).
Оскільки, позивач, будучи належним чином повідомленою, не висловила згоди на продовження роботи в нових умовах, попередні умови праці не могли бути відповідачем збережені, то трудовий договір з ОСОБА_2 було припинено з 1 грудня 2022 року на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
ОСОБА_2 в позові, відповіді на відзив, посилається також на те, що рішення про зміну істотних умов їй вручене не було, жодних пропозицій їй від роботодавця не надавалося, додані до відзиву пропозиція, повідомлення та акти були відсутні на момент підписання наказу про припинення трудового договору з нею та фактично були зроблені під час підготовки відзиву, в оспорюваному наказі від 01.12.2022 № 128/к відсутні посилання на наявність первинних документів.
На переконання суду, посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що в оспорюваному наказі від 01.12.2022 № 128/к про припинення трудового договору відсутні посилання на наявність первинних документів, які є підставою для звільнення, не можуть слугувати підставою для скасування вказаного наказу.
Суд вважає, що відсутні підстави щодо того, щоб ставити під сумнів факт ознайомлення позивача Державним підприємством «Держінформресурс» з вищевказаними пропозицією від 03.11.2022 та повідомленням від 29.11.2022, оскільки, такі ознайомлення підтверджуються вищевказаними актами від 03.11.2022 та від 29.11.2022, складеними комісійно.
Щодо твердження ОСОБА_2 на відсутність будь-якого розпорядчого документа ДП «Держінформресурс», який би обґрунтовував зміну місця розташування підприємства, а також зміну режиму роботи та встановлення неповного робочого часу, слід зазначити наступне.
Пункт 1 вищевказаного наказу Міністерства цифрової трансформації України від 08.10.2022 № Н105 передбачає рішення уповноваженого органу управління реорганізувати Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 83-Б) шляхом його приєднання до Державного підприємства «ДІЯ» (03150, м. Київ, вул. Ділова, буд. 24).
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2022 р. № 1291 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв`язку з припиненням державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» пункт 5 Положення про Національний реєстр електронних інформаційних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2004 р. № 326 викладено в наступній редакції «Адміністратором Національного реєстру є Державне підприємство “ДІЯ”, що належить до сфери управління Мінцифри».
Як зазначено вище, відповідно до пункту 1.3. статуту Державного підприємства «Держінформресур» та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Державного підприємства «Держінформресур»: Україна, 4119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 83-Б.
Згідно з підпунктом 9 пункту 6 та пунктом 1 наказу Міністерства цифрової трансформації України від 08/10.2022 № Н105 в зв`язку з реорганізацією ДП «Держінформресур» шляхом його приєднання до Державного підприємства «ДІЯ» нерухоме майно (приміщення) за адресою: м. Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 8З-Б (5-й поверх) передається з балансу Державного підприємства «Держінформресур» на баланс Міністерства цифрової трансформації України.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що були підстави і мало місце для зміни місця роботи працівників ДП «Держінформресур» (в тому числі, позивача) на приміщення Державного підприємства «ДІЯ» за адресою: м. Київ, вулиця Василя Тютюнника,5В.
Частина першої статті 56 КЗпП України передбачає, що за угодою між працівником і роботодавцем може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень.
Тобто, неповний робочий день або неповний робочий тиждень встановлюється роботодавцем працівнику в індивідуальному порядку після отримання згоди від такого працівника.
З урахуванням викладеного відповідач був вправі впроваджувати будь-які зміни в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності з урахуванням процесу реорганізації ДП «Держінформресурс».
Таким чином, судом встановлено, що ДП «Держінформресурс», вжив усіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці, однак, позивач не скористався своїм правом на вираження згоди на прийняття змінених істотних умов праці та про своє бажання продовжувати працювати в ДП «Дія». ДП «Держінформресурс» належним чином повідомило позивача про зміну умов праці.
Як зазначено вище, відповідно до акту від 01.12.2022 ОСОБА_2 01.12.2022 була відсутня на новому робочому місці, відповідно до акту, складеного комісійно головою та членами комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс», зафіксовано, що ОСОБА_2 01.12.2022 з`явилася та була присутня на попередньому робочому місці, зокрема в службовому кабінеті № 524, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
На переконання суду, поведінка позивача свідчить про відсутність її волевиявлення на продовження трудових відносин за новими умовами праці. Доводи позовної заяви таких обставин не спростовують та протилежного не доводять, оскільки позивач не надала доказів про відповідне звернення до відділу кадрів відповідача чи вчинення будь-яких інших дій, які б свідчили про її згоду працювати на нових умовах.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що ОСОБА_2 працювала на посаді начальника відділу правової роботи в ДП «Держінформресурс» за адресою м. Київ, вул. Іллєнка, 83-Б з повним робочим днем відповідно до вищевказаних Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Держінформресурс», а відповідно до вищевказаних листа ДП «Дія» від 29.11.2022 з доданим до нього переліком та повідомлення від 29.11.2022, позивача було повідомлено про зміну з 1 грудня 2022 її робочого місця на нове робоче місце (м. Київ, вул. Василя Тютюнника, 5В) та про нові умови праці (встановлено неповний робочий час та режим роботи), та враховуючи, що позивач 01.12.2022 не з`явилася та була відсутня на новому робочому місці, - суд вважає, що дії ДП «Держінформресурс», яке перебувало в стадії реорганізації, щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими по відношенню до позивача, посада якого не скорочувалась, мала місце зміна істотних умов праці, і на продовження трудових відносин за новими умовами праці позивач своєї згоди не надала, тому її було звільнено із займаної посади відповідно до порядку та з підстав, передбачених КЗпП України.
Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про скасування наказу ДП «Держінформресурс» від 01.12.2022 № 128/к про припинення трудового договору з позивачем.
Інших підстав для визнання незаконним звільнення з роботи позивачем не наведено.
Частиною другою статті 235 КЗпП України встановлено, що орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу при винесенні рішення про поновлення на роботі.
Згідно з правилами ч. 1 ст. 237-1 цього Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушено його законні права.
Згідно абзацу другого частини першої статті 188 Цивільного процесуального кодексу України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Враховуючи те, що підстави для задоволення позовної вимоги про скасування наказу відсутні, - не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, а саме, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від основної вимоги.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 21, 32 ч. ч. 3, 4, 36 ч. 1 п. 6, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 1 ч. 2 ч. 3, ст. 3 ч. 2, п. 2 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст. 2, 4, 13, 18, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного підприємства «ДІЯ», третя особа на стороні відповідача Міністерство цифрової трансформації України про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:       Н.Ф. Карабаза