Провадження № | 2/447/1105/26
Справа № | 447/1147/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2026 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,
з участю: секретаря судового засідання Стемпель А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло»,
до відповідачки:  ОСОБА_1 ,
про стягнення заборгованості в сумі 11 901,38 грн.

за участю:
представник позивача: не з`явився;
відповідач: не з`явився

Обставини справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» звернулося до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на загальну суму 11 901,38 грн.
Ухвалою суду від 02.04.2026 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження на 11.05.2026.
08.05.2026 відповідачка ОСОБА_1 на електронну адресу суду подала відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, просила розгляд справи проводити без її участі, так як постійно перебуває за кордоном та не може з`явитися до суду.
Судове засідання, призначене на 11.05.2026, було відкладено на 06.07.2026 у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні.
05.06.2026 відповідачка подала на електронну адресу суду заяву, у якій повідомила про здійснений платіж на погашення заборгованості в сумі 10 973,00грн та долучила відповідну копію квитанції.
Представник позивача, Фрей Т.В., 01.07.2026 через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Ухвалою від 06.07.2026, задля перевірки фактичного зарахування коштів на погашення заборгованості та з метою надання можливості позивачу ознайомитися з наданою відповідачкою квитанцією, розгляд справи було відкладено на 29.07.2026.
В судове засідання 29.07.2026 учасники справи не з`явилися. Представник позивача 22.07.2026 подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої зазначив, що після подання позову до суду, а саме 08.05.2026 відповідачкою погашено заборгованість за теплову енергію в сумі 8089,42грн та заборгованість за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 1980, 15грн. Просить суд стягнути з відповідачки залишок заборгованості, а саме 1407,92 грн інфляційне збільшення та 423,89грн 3% річних.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до норм ч.ч.1ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки представник позивача та відповідачка в судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Згідно п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, законодавець визначив, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до положень ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, оскільки заява про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем з порушенням строків встановлених п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, а саме після судового засідання, таку заяву слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 29.07.2026 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч.6 ст.259 ЦПК України і ч.5 ст.268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату складення повного судового рішення.

Правова позиція позивача
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 19.11.2019 №329 ТОВ «Нафтогаз тепло» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ Львівської області.
Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка від`єднано від системи централізованого опалення та обладнана індивідуальною системою опалення.
В той же час, позивач забезпечив надання теплової енергії до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , впродовж опалювальних періодів 2021-2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років, 2024-2025, 2025-2026 років, для задоволення загальнобудинкових потреб, а саме на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, обсяг якої розподіляється і на споживачів, приміщення яких обладнані системами індивідуального опалення.
У зв`язку з несвоєчасною сплатою за спожиті послуги та невнесення плати за абонентське обслуговування, станом на момент подачі даної позовної заяви, згідно з даних бухгалтерського обліку та прикладених до заяви розрахунків заборгованості у відповідачки наявна заборгованість у розмірі 11901,38 грн, з яких 8089,42 грн.- заборгованість за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, 1980,15 грн. – заборгованість по платі за абонентське обслуговування ПТЕ, 1407,92 грн.- інфляційне збільшення, 423,89 грн. - 3% річних, а тому просить позов задовольнити.

Правова позиція відповідачки
У поданому 08.05.2026 відзиві відповідачка зазначила, що частково заперечує позовні вимоги, оскільки на її думку позивачем не доведено розмір заборгованості та правомірність нарахувань такої. Зокрема, вказала, що позивачем не надано детального розрахунку з розподілу теплової енергії, не обґрунтовано обсяг теплової енергії, що припадає саме на її частку у спільному майні, не надано доказів фактичного надання послуг та методики розподілу. Просить суд, врахувати те, що квартира не використовується для проживання з 2021 року у зв`язку з її перебуванням за кордоном.
В той же час, 05.06.2026 відповідачка подала на електронну адресу суду заяву, у якій повідомила про здійснений платіж на погашення заборгованості в сумі 10 973,00грн та долучила відповідну копію квитанції.

Фактичні обставини встановлені судом
Згідно з інформаційної довідки №466875674 від 05.03.2026 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_1 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №329 від 19.11.2019 визначено ТОВ «Нафтогаз Тепло» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Відповідно до актів про пуск теплоносія від 20.10.2021, 11.11.2022, 04.11.2023, 31.10.2024, 17.10.2025, позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по платі за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 , за період 01.11.2019-31.01.2026, заборгованість відповідачки по сплаті за постачання теплової енергії складає 8089,42 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості по платі за абонентське обслуговування за період 01.11.2021-31.12.2025, заборгованість за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії складає 1980,15 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості 3% річних та інфляційної складової, позивачем нараховано відповідачці 3% річних - 423,89 грн. та інфляційні втрати -1407,92 грн.
Згідно квитанції від 08.05.2026 №12, відповідачкою 08.05.2026 здійснено платіж на погашення частини заборгованості в сумі 10 973,00грн.

Оцінка суду
Відповідно до приписів ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Частиною другою ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що споживач зокрема зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів
При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Відповідно до п.35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (надалі - Правила № 830), розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Згідно з абз. 4 п. 24 Правил № 830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Відповідно до п.38 Правил № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Відповідно до п. 45 Правил № 830, індивідуальний споживач зокрема зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Відповідно до п. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 .
Згідно наданих позивачем актів про пуск теплоносія від 20.10.2021, 11.11.2022, 04.11.2023, 31.10.2024, 17.10.2025, позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_2 , в наступні опалювальні періоди: 2021-2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років, 2024-2025, 2025-2026, чим забезпечено задоволення загальнобудинкових потреб, а саме опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, обсяг якої розподіляється і на споживачів, приміщення яких обладнані системами індивідуального опалення.
Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання по оплаті за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії для опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії, не виконала, чим спричинила заборгованість перед ТОВ «Нафтогаз Тепло», яка згідно наданих позивачем розрахунків станом на дату подання позову до суду становила 11901,38 грн, з яких: 8089,42 грн.- заборгованість за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, 1980,15 грн. – в тому числі ПДВ - заборгованість по платі за абонентське обслуговування ПТЕ, 1407,92 грн.- інфляційне збільшення, 423,89 грн. - 3% річних.
Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Власного розрахунку відповідачкою суду не надано.
Також суд критично оцінює посилання відповідачки на те, належна їй квартира протягом тривалого часу нею не використовується, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Окрім того, згідно наведених судом положень чинного законодавства, споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні.
Разом з тим, як встановлено судом, після подання позову до суду відповідачкою 08.05.2026 здійснено платіж на погашення частини заборгованості в сумі 10 973,00грн, що було підтверджено позивачем. 
Таким чином після подання позову до суду відповідачкою погашено в повному обсязі 8089,42 грн.- заборгованості за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, 1980,15 грн. – заборгованості по платі за абонентське обслуговування ПТЕ, 423,89 грн. - 3% річних та частково погашено інфляційне збільшення в сумі 479,54грн (10973,00-8089,42-1980,15-423,89=479,54)
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року, справа № 13/51-04, провадження № 12-67гс19 (п. 4.15) зазначила, що закриття провадження у справі можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 8089,42 грн.- заборгованості за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, 1980,15 грн. – заборгованості по платі за абонентське обслуговування ПТЕ, 423,89 грн. - 3% річних та 479,54грн інфляційного збільшення, слід закрити за відсутністю предмету спору.
Щодо решти позовних вимог в частині стягнення 928,38грн інфляційного збільшення, то такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Так при пред`явленні позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачки, та частина заборгованості погашена нею після подання позову до суду, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 3328, 00 грн судового збору.
Керуючись статтями 10,19, 81, 89, 255, 259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» - 928,38грн інфляційного збільшення.
Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» до відповідачки: ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо стягнення 8089,42 грн.- заборгованості за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, 1980,15 грн. – заборгованості по платі за абонентське обслуговування ПТЕ, 423,89 грн. - 3% річних та 479,54грн інфляційного збільшення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» судовий збір у розмірі 3 328,00 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло», код ЄДРПОУ 42399765, місцезнаходження 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Повне рішення складено 03.08.2026.

Суддя Роман ДЖУС