Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/288/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Бондаренко А. А. 
Справа № 402/248/26 Доповідач в колегії апеляційного суду Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю захисника-адвоката Маляренка С.В., представника потерпілого ПП «Тарас» - адвоката Терновенка Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Терновенка Р.М. в інтересах ПП «Тарас» на постанову Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2026 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 614168 від 13.03.2026 року, убачається, що ОСОБА_1 13.03.2026 року о 17 год.30 хв., керуючи транспортним засобом AUDI моделі Q5 р.н. № НОМЕР_1 на дорозі М05, 235 км 110 м у районі села Грушка, не вибрав безпечної швидкості руху, інтервал дистанції та допустив зіткнення з легковим автомобілем Peugeot модель Rifter р.н. № НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, чим порушив п.п. 12.1, 13.1, ПДР України.
Постановою Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2026 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Мотивуючи своє рішення, суддя місцевого суду зазначив про те, що дослідженими у судовому засіданні доказами доводиться те, що водій ОСОБА_1 не мав технічної змоги вжити заходів щоб запобігти зіткненню з автомобілем Peugeot модель Rifter р.н. № НОМЕР_2 , а тому діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПП «Тарас» - адвокат Терновенко Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосоновно ОСОБА_1 скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.
Свої вимоги представник обґрунтовує тим, що на його думку суддя місцевого суду не надав всебічну оцінку доказам, прийняв до уваги суперечливий висновок експертизи, яка ґрунтується на вигаданих правопорушником даних, та судом повністю проігноровано об`єктивні сліди й матеріали фіксації ДТП.
Апелянт вважає, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови обґрунтовується виключно на висновку судової автотехнічної експертизи № 16/26 від 20.04.2026 року, при цьому суд повністю проігнорував і не дав жодної правової оцінки іншим зібраним у справі доказам, які за своєю юридичною природою є первинними й об`єктивними.
Натомість представник потерпілого вважає, що водій Audi значно перевищив безпечну швидкість в умовах поганої дороги, він позбавив себе можливості вчасно і правильно зреагувати на перешкоду - автомобіль Peugeot Rifter, який завчасно виконував плавне перестроювання попереду для подальшого розвороту. Схема ДТП фіксує повну відсутність гальмівного шляху автомобіля Audi Q5 до моменту удару, що підтверджує: через надмірну швидкість та хаотичний об`їзд ям водій ОСОБА_1 повністю втратив контроль над обстановкою, допустив «сліпу зону» реагування і вчинив дотичне зіткнення з попутним авто та відбійником з ліва. 
На думку представника потерпілого це є прямим порушенням пунктів 12.1, 12.3 та 13.1 ПДР України і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП. Якби водій Audi ОСОБА_1 неухильно дотримувався вимог п. 11.2 та п. 11.5 ПДР України та рухався у крайній правій смузі (яка була вільною), то ліва смуга руху залишалася б повністю безперешкодною для автомобіля Peugeot під керуванням ОСОБА_2 , який виїхав на неї для здійснення законного розвороту. Траєкторії руху обох автомобілів у такому випадку взагалі б не перетиналися.

З`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника потерпілого - адвоката Терновенка Р.М., який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_1 - адвоката Маляренка С.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наданий до апеляційного суду висновок експерта № 10.1/013-Д від 12.06.2026 та наявні в справі письмові докази, вважаю, що апеляційна скарга представника потерпілого - адвоката Терновенка Р.М. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неодноразово висловлений Європейським судом з прав людини.
Суд не наділений повноваженнями самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Апеляційний суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо не доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту ст.124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею наступає у випадку порушення водієм "Правил дорожнього руху України", що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.
Диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки учасників дорожнього руху, а є бланкетною, тобто посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 України, який зазначений в протоколі працівником поліції.
При цьому слід зауважити, що суд не вправі вийти за межі, визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.
Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови щодо ОСОБА_1 дотримано вимог ст.280 КУпАП, а саме повністю з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дано належну оцінку доказам у справі, а зміст постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав невинуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Відповідно до матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 614168 від 13.03.2026 року, працівниками поліції поставлено у провину ОСОБА_1 те, що він 13.03.2026 року о 17 год.30 хв., керуючи транспортним засобом AUDI моделі Q5 р.н. № НОМЕР_1 на дорозі М05, 235 км 110 м у районі села Грушка, не вибрав безпечної швидкості руху, інтервал дистанції та допустив зіткнення з легковим автомобілем Peugeot модель Rifter р.н. № НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. 
Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Предметом розгляду вказаного адміністративного провадження є встановлення наявності або відсутності у діях саме ОСОБА_1 як одного з учасників ДТП, складу адміністративного правопорушення, яке інкримінується йому у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, як порушення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до приписів п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Аналізуючи дорожню обстановку яка відбулася 13.03.2026 року за участі транспортних засобів AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_1 та Peugeot Rifter д.н.з. НОМЕР_2 на автодорозі М05 у районі села Грушка, суддя місцевого суду правильно прийшов до висновку про відсутність вини у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 , оскільки будь – яких доказів щодо наявності порушень ним пунктів 12.1, 13.1 ПДР України у матеріалах справи немає. 
Зокрема відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.03.2026 року, він рухався по автодорозі Київ-Одеса по правій смузі руху і у зв`язку з поганим покриттям (ямки) дороги перестроївся в лівий ряд. У цей час з с. Грушка виїхав Пежо Ріфтер, НОМЕР_2 за 30 метрів почав різко перестроюватися в лівий ряд. 
У додаткових письмових поясненнях наданих до суду від 24.03.2026, ОСОБА_1 показав, що у момент коли автомобіль «Пежо» розпочав маневр перестроювання з правої смугу руху у ліву смугу руху, яка веде у напрямку до м. Києва, швидкість руху керованого ним автомобіля складала приблизно 110 км/год.. Відстань у той момент, коли водій автомобіля «Пежо» розпочав маневр перестроювання з правої смугу руху у ліву смугу руху складала, близько 30 метрів. З того моменту коли водій автомобіля «Пежо» розпочав маневр перестроювання з правої смугу руху у ліву смугу руху пройшло, приблизно, близько 1 (однієї) секунди. 
Інший учасник ДТП ОСОБА_2 суду першої інстанції пояснив, що виїхавши на автодорогу «Київ-Одеса», пропустивши три автомобіля, почав перестроюватись у ліву смугу для розвороту, коли відчув удар у свій автомобіль. Удар був зі значною силою, від чого його автомобіль розвернуло у напрямку м.Київ. 
Зі схеми місця ДТП від 13.03.2026 убачається, що проїзна частина автодороги М-05 «Київ-Одеса», 253 км. - 105м. де сталась ДТП, а саме три смуги для руху мають загальну ширину 14,9м.. Місце зіткнення транспортних засобів позначене у схемі знаходиться у лівій смузі руху (крайня ліва смугу руху призначена для руху прямо), що веде у напрямку до м. Києва (позначка «З» на схемі ДТП). З вказаної схеми та наданих захисником ОСОБА_1 фотознімків з місця ДТП, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «AUDI Q5», д.н.з. НОМЕР_3 , від зіткнення із автомобілем «PEUGEOT RIFTER», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження передньої правої та правої бокової частини, а автомобіль марки «PEUGEOT RIFTER», д.н.з. НОМЕР_2 , від зіткнення із автомобілем «AUDI Q5», д.н.з. НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження, які у більшості локалізовані в районі заднього лівого колеса та заднього лівого крила (арки заднього лівого колеса). З механічні пошкодження транспортних засобів вбачається, що у момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди (у момент первинного контакту транспортних засобів) автомобіль «PEUGEOT RIFTER», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходився під кутом до автомобіля «AUDI Q5», д.н.з. НОМЕР_3 .
Відповідно до інформації Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Кіровоградській області № 289/01-16 від 02.04.2026, ділянка автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км 252 - км 253 має 4 смуги для руху автотранспортних засобів - по дві смуги у кожному напрямку руху шириною 7,5 метрів на один напрямок. Згідно вимог ДСТУ 2587:2021 Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні умови, вказана вище ділянка автомобільної дороги має наступну дорожню розмітку: 1.1, 1.2, 1.5, 1.6, 1.7, 1.8, 1.11, 1.13, 1.18, 1.19, 1.16.1, 1.16.2, 1.16.3, 1.20, 1.25, 1.27, 2.6. Інформація щодо наявності на вказаній вище ділянці автомобільної дороги дорожніх знаків та місце їх розташування відносно елементів дороги чи будь-яких інших об`єктів, зазначена на схемі організації дорожнього руху цієї ділянки автомобільної дороги, що додається до цього листа. Дорожні знаки на вказаній ділянці для водіїв транспортних засобів, не встановлювалися за межами вказаної ділянки автомобільної дороги. Автомобільна дорога загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса має категорію 1-6, тобто є швидкісною автомобільною дорогою з розділеною смугою, яка має не менше 4 смуг руху, розрахована на високу інтенсивність (понад 14 000 авт./добу) та максимально дозволеною швидкістю руху 110 км/год. На вказаній ділянці знаки обмеження швидкості руху на зимовий період часу не встановлювались.
Відповідно до висновку експерта № 16/26 від 20.04.2026, за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, вбачається, що в даній дорожній обстановці, при наявному комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля AUDI Q5 ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.п. 12.3, 12.1, 13.1 ПДР України. Водій автомобіля AUDI Q5 ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути дорожньо - транспортної пригоди шляхом своєчасного екстреного гальмування, тобто шляхом виконання нормативних вимог п. 12.3. ПДР України. В даній дорожній обстановці фактичні дії водія автомобіля AUDI Q5 ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючі викладені в заяві обставини пригоди, в даній дорожній обстановці водій автомобіля PEUGEOT-RIFTER ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР України.
В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля PEUGEOT-RIFTER ОСОБА_2 не відповідали п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, тому що вимоги забезпечення безпеки маневру та надання переваги транспортним засобам, які рухаються по смузі на яку він перестроювався не виконані належним чином.
В даній дорожній обстановці, при наявному комплексі вихідних даних, водій автомобіля PEUGEOT-RIFTER ОСОБА_2 , виконуючи належним чином вимоги п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.
В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля PEUGEOT-RIFTER ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням даної ДТП.
З наданого представником потерпілого – адвокатом Терновенком Р.М. та дослідженого апеляційним судом висновку експерта за результатами проведення експертного дослідження обставин і механізму ДТП № 10.1/013-Д від 12.06.2026, убачається, що експерт в ході проведеного дослідження встановив, що відомості, які викладені гр. ОСОБА_1 , як працівникам поліції так, і адвокату Маляренку С.В. в частині: швидкості руху автомобіля AUDI, рівної 110 км/год.; швидкості руху автомобіля Peugeot, рівної 40...50 км/год.; відстані, яка була між ними в момент початку перестроювання автомобілем Peugeot і яка покладена в основу висновку експерта №16/26 від 20.04.2026, як кожен параметр окремо так і в комплексі, з технічної точки зору, не могли мати місце в умовах місця пригоди, позбавлені технічного сенсу, та такі, що не підтверджуються проведеним дослідженням-є, з технічної точки зору, не спроможними, а тому вони не були прийняті для дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, яке необхідне для відповіді на поставлені запитання.
Проте, вказаний висновок № 10.1/013-Д від 12.06.2026 апеляційний суд не приймає до уваги виходячи з наступного.
Як вже зазначалось вище, предметом розгляду вказаного адміністративного провадження є встановлення наявності або відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як порушення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто чи перебувають ці порушення у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та безпосередньою причиною.
Разом з цим, експерту було фактично поставлено питання про відповідність показів ОСОБА_1 , які він надав безпосередньо після ДТП та своєму захиснику. Також на розгляд експерта поставлено питання про наявність у діях водія автомобіля Peugeot ОСОБА_2 невідповідність вимогам ПДР, які перебували б у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, а тому вказаний висновок не містить фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Тобто висновок № 10.1/013-Д від 12.06.2026 у даній справі не є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.
Окрім того, з вихідних даних які надані експерту убачається, що швидкість автомобіля Audi зазначена стала величина - 110 км/год.; швидкість руху автомобіля Peugeot - 40...50 км/год.; Дистанція між автомобілями Audi та Peugeot перед початком перестроювання автомобіля Peugeot також зазначена як стала величина – 30 м. Натомість з пояснень ОСОБА_1 видно, що швидкості автомобілів зазначені приблизно, як і відстань між ними перед початком маневрування автомобіля Peugeot.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що висновок експерта за результатами проведення експертного дослідження обставин і механізму ДТП № 10.1/013-Д від 12.06.2026, не спростовує висновок судді місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Більш того, висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 невідповідності вимогам п.13.1 «б» ПДР України, доводиться також тим, що в означеній вище дорожній ситуації мало місце не попутне, не зустрічне, а перехресне зіткнення, пов`язане зі зміною напрямку руху ліворуч автомобіля Peugeot. 
Жодних інших належних та допустимих доказів щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України матеріали справи не містять.
Доводи адвоката Терновенка Р.М. в апеляційній скарзі стосовно механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди є недоведеними та нічим не підтверджені. Сама по собі незгода представника потерпілого з оцінкою судом першої інстанції доказів у цій справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом і намаганням спростувати ці докази.
Не обґрунтованими є також доводи апеляційної скарги про порушення ОСОБА_1 вимог п.11.2 та п. 11.5 ПДР України, оскільки суд не вправі вийти за межі, визначені протоколом про адміністративне правопорушення, а за матеріалами цієї справи ОСОБА_1 не ставилось у провину порушення вказаних вимог ПДР.
Інші доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції не винуватості як об`єктивно-правового положення має найважливіший значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальній, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у даній справі докази не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційна скарга адвоката Терновенка Р.М. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу адвоката Терновенко Р.М. в інтересах ПП «Тарас» - залишити без задоволення. 
Постанову Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2026 року про закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку із встановленою відсутністю у його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Д.Л. Іванов