ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

10 липня 2026 року	Справа №160/17373/26 	

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О. розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 22.06.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
-визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку протиправними;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . З електронного кабінету призовника йому стало відомо про наявність запису про розшук та звернення відповідача 12.06.2026 до Нацполіції у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 за повісткою. Позивач не заперечує отримання повістки №7423709 від 19.05.2026 про необхідність явки 02 червня 2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, вказує, що 01.06.2026 ним подано до ТЦК та СП заяву про неможливість явки у зв`язку із дією відносно ОСОБА_1 обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області Цуренко В.А. від 15.05.2026. Зокрема, позивач зобов`язаний, серед іншого, не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає. Зазначені обмеження діють з 15.05.2026 до 13.07.2026. Відтак, позивач не мав об`єктивної можливості 02.06.2026 відлучитися з населеного пункту с. Новоолександрівка Дніпропетровської області та прибути до Дніпровського РТЦК, який знаходиться в селищі Слобожанське Дніпропетровської області. Отже, причини неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 є виключно поважними, про що відповідачу було достеменно відомо на день вчинення дій щодо внесення відомостей про порушення позивачем правил військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Зазначені обставини свідчать про порушення оскаржуваними діями відповідача прав ОСОБА_1 . Позивач також звертає увагу, що адміністративні матеріали відносно нього не складалися, до адміністративної відповідальності він не притягався.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
09.07.2026 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання письмових та електронних доказів. Зокрема, відповідач повідомив про відсутність відкритих справ про адміністративні правопорушення, протоколів та винесених постанов щодо ОСОБА_1 . Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг", позивач не перебуває у розшуку в реєстрі військовозобов`язаних. Звернення ТЦК та СП до органів Наіоналшьної поліції України щодо доставлення ОСОБА_1 та повістки відсутні. Будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем до суду не надано. Правом на надання відзиву відповідач не скористався.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , відповідно до відомостей електронного військово-облікового документа, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 внесено відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, за наслідком чого 12.06.2026 сформовано електронне звернення до органів Національної поліції про затримку та доставку ОСОБА_1 до ТЦК та СП. Підстава звернення до органів Національної поліції - неявка позивача 02.06.2026 за повісткою №7423709. Зазначені обставини підтверджуються наданим позивачем до позову витягом із застосунку "Резерв+".
Позивач не заперечує отримання повістки №7423709 від 19.05.2026 про необхідність явки 02 червня 2026 року о 14 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте, 01.06.2026 у зв`язку з неможливістю прибуття до Дніпровського РТЦК від імені ОСОБА_1 його представником, адвокатом Адвокатського об`єднання «Автограф» Кулаковим А.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 подано відповідну заяву про неможливість явки за повісткою.
У вказаній заяві позивачем зазначено, що знаходячись під покладеними на ОСОБА_1 судом обов`язками, останній не може відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Також зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язується з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 одразу після зняття судової заборони та/або отримання відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду.
Крім того, позивач вказує, що аналогічну заяву від імені ОСОБА_1 подано о 10 годині 30 хвилин 02.06.2026 безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_4 братом ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем ВСУ.
Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про неможливість явки за повісткою з відміткою посадової особи та печаткою ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Попри отриману заяву позивача про неможливість його явки за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_5 внесено відомості про порушення позивачем правил військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з чим позивач не погоджується та вважає такі дії відповідача протиправними.
Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 №1932-XII "Про оборону України" передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема, військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Згідно з пунктом 21 Порядку №560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Пунктом 23 Порядку №560 визначено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
Пунктом 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до пункту 34 Порядку №560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
За правилами пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Отже, із аналізу наведених приписів чинного законодавства слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію бази даних, які до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Відповідно до статті 235 КУпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Приписами частини першої статті 27 Закону № 3543-ХІІ визначено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Повертаючись до обставин справи.
Позивач не заперечує отримання повістки про необхідність явки 02 червня 2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте, 01.06.2026 у зв`язку з неможливістю прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачем подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідну заяву.
Неможливість явки до ТЦК та СП обґрунтована позивачем такими обставинами.
15.05.2026 старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області Корпан В.В. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2026 за №12026262020000769 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України.
Ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області у справі №715/935/26 (провадження № 1-кс/715/196/26) від 15.05.2026 застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також, зазначеною ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області визначено розмір застави, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), 500 000 гривень. У разі внесення застави на ОСОБА_1 покладено, серед іншого, такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 13 липня 2026 року. Відтак, у разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі слідчого судді, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Оскільки визначена ухвалою судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15.05.2026 сума застави була сплачена, ОСОБА_1 20.05.2026 звільнено з-під варти та відносно останнього почали діяти визначені ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15.05.2026 обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України. Строк дії покладених обов`язків - до 13 липня 2026 року.
Відтак, позивачем у заяві про неможливість явки за повісткою повідомлено відповідача про існування інших обставин, які позбавляли його можливості прибути до ТЦК та СП.
Крім того, в заяві про неможливість прибуття до РТЦК ОСОБА_1 наголошено про зобов`язання з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 одразу після зняття судової заборони та/або отримання відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду.
Отже, у зв`язку із дією відносно ОСОБА_1 обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області Цуренко В.А. від 15.05.2026, зокрема, не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, ОСОБА_1 не мав об`єктивної можливості 02.06.2026 відлучитися з населеного пункту с. Новоолександрівка Дніпропетровської області та прибути до Дніпровського РТЦК, який знаходиться в селищі Слобожанське Дніпропетровської області.
Відтак, причини неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 є виключно поважними, про що відповідачу було достеменно відомо на день вчинення дій щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку позивачем.
Суд зазначає, що в спірних правовідносинах відповідачем не доведено наявності підстав для внесення до Реєстру відомостей про порушення позивачем правил військового обліку у зв`язку із неприбуттям до ТЦК та СП за повісткою.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку.
Відтак, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача вилучити відповідні відомості з Реєстру та направити до територіальних органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП як особи, яка скоїла адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, відповідно до абзацу сімнадцятого пункту 79 Порядку №1487, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: повідомляють Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи.
Отже, обов`язок вилучити відомості з Реєстру у відповідача наявний та підлягає виконанню.
Оскільки звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки було сформоване за відсутності ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, відкликанню підлягає і саме звернення ТЦК як таке, що не має законного підґрунтя.
Водночас суд враховує, що внесення таких відомостей об`єктивно створює для позивача стан правової невизначеності, а також може спричинити обмеження його особистої свободи шляхом можливого затримання з боку органів Національної поліції. За цих умов побоювання позивача щодо можливості застосування примусових заходів поза належною правовою процедурою є обґрунтованими і підлягають судовому захисту.
Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що сам по собі механізм застосування заходів адміністративного примусу у вигляді затримання та доставлення особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути правомірним, за умови дотримання вимог закону. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", таке звернення до органів Національної поліції можливе лише за наявності одночасно двох умов:
невиконання громадянином обов`язків, передбачених статтею 22 зазначеного Закону;
вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.
Отже, рішення про ініціювання адміністративного затримання та доставлення приймається саме керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки як спеціально уповноваженою посадовою особою, виключно за наявності підтверджених ознак правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, та належно зафіксованої підстави для такого звернення.
Разом з цим, застосування заходів адміністративного примусу в кожному конкретному випадку не є обов`язковим, а має здійснюватися лише у разі, коли без їх застосування неможливо забезпечити належний розгляд справи про адміністративне правопорушення або притягнення особи до відповідальності.
Процедура адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних і резервістів під час дії воєнного стану спрямована виключно на забезпечення складання і розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП. Такий захід не є видом відповідальності, не має каральної мети і не може бути використаний як інструмент примусового призову або мобілізації особи.
Інститут адміністративного затримання не наділяє ні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ні органи Національної поліції повноваженнями щодо фактичного обмеження свободи особи поза межами часу, необхідного для складання матеріалів справи та передачі її для розгляду. У свою чергу, ухилення від мобілізації є кримінально караним діянням згідно зі статтею 336 Кримінального кодексу України, тому будь-які заходи примусового фізичного доставлення з метою мобілізації виходять за межі адміністративно-правової процедури та суперечать принципам, встановленим статтями 19 Конституції України та статей 260-263 КУпАП.
Отже, адміністративне затримання може застосовуватися виключно для забезпечення розгляду справи про адміністративне правопорушення, але не для примусового направлення особи до проходження військової служби, здійснення мобілізаційних заходів або виконання наказів військового командування. Використання такого заходу з іншою метою є протиправним.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що у процесуальному законодавстві діє принцип jura novit curia ("суд знає закон"), який означає, що суд:
самостійно встановлює зміст норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, незалежно від того, чи посилаються на них сторони;
не пов`язаний правовою кваліфікацією, яку надають спірним відносинам учасники процесу;
застосовує норму права до встановлених судом фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).
Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні саме тих норм права, що регулюють відповідні правовідносини, та всебічному з`ясуванні обставин, які сторони наводять як підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, при вирішенні спору суд, діючи в межах наданих йому процесуальних повноважень та в межах заявлених позовних вимог, самостійно визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до встановлених фактичних обставин.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при розгляді справи зобов`язаний вживати всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, а також для захисту прав, свобод та інтересів особи.
З огляду на зазначене, суд, виходячи із встановлених у справі фактичних обставин, принципу jura novit curia та обов`язку суду забезпечити ефективний захист прав особи, вважає за необхідне надати правильну правову кваліфікацію діям відповідача, оцінити їх відповідність вимогам законодавства у сфері мобілізаційної підготовки, а також перевірити, чи були підстави для застосування до позивача заходів адміністративного примусу та внесення відомостей про його "розшук" до відповідних інформаційних систем.
Отже, позовна заява підлягає задоволенню.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано доказів на доведення правомірності своїх дій у спірних правовідносинах. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку.
З огляду на наведене у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1064,96 грн. (подання позовної заяви) та 798,72 грн. (подання заяви про забезпечення) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Керуючись статтями 139, 241-246, 257 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку протиправними.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до територіальних органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки як особи, яка скоїла адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1863,68 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят три гривні шістдесят вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон