Справа № 438/940/26 
Провадження № 2-а/438/24/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

08 липня 2026 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області
у складі головуючого судді Радановича Г.М.,
за участю секретаря судових засідань Терлецької Ю.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: сержант поліції відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Прокурат Яна Миколаївна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 травня 2026 року сержантом поліції відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Прокурат Я.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7229191 від 20 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: вул Героїв ОУН-УПА, порушила вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п.8.4.г. ПДР Порушення вимог наказових знаків, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Вищевказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою, протиправною, а дії інспектора патрульної поліції при винесення постанови безпідставними, невмотивованими тапротиправними. Позивач вважає, що викладене в оскаржуваній Постанові ЕНА № 7229191 від 20.05.2026 року не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи. Позивач стверджує, що 20.05.2026 рухалась на автомобілі FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці І. Сеник в м. Борислав у напрямку перехрестя з вулицею Героїв ОУН – УПА. На вул. І.Сеник, де перед перехрестям встановлено дорожній знак пріоритету 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», вона зупинилась і переконалась у відсутності транспортних засобів, яким мала б надати перевагу. Після цього, позивач виконала маневр повороту ліворуч і рухалась уже по вул. Героїв ОУН - УПА, де дорожніх знаків 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» по ходу руху більше не було. Проїхавши близько 150 метрів від перехрестя позивач зупинилася на вимогу працівників поліції. Поліцейський повідомив позивача, що відносно неї буде винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вона не виконала вимогу наказового дорожнього знаку 2.2 («Проїзд без зупинки заборонено). Позивач пояснила інспектору, що вимогу знаку встановленого перед перехрестям про зупинку виконала, переконалась у відсутності транспортних засобів яким вона повинна надати перевагу в проїзді і тільки тоді продовжила рух, однак поліцейський виніс оскаржувану постанову. Позивач вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відсутня подія адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 08 червня 2026 року провадження в справі було відкрито та призначено судове засідання на 18 червня 2026 року, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Даною ухвалою залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору сержанта поліції відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Прокурат Яну Миколаївну.
У судове засідання сторони не прибули. Від представника позивача надійшла заява від 18 червня 2026 року, у якій він просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.
Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору сержант поліції Прокурат Я.М. у судове засідання повторно не з`явилася, правом на надання пояснень не скористалася.
Оскільки, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2026 року сержантом поліції відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Прокурат Я.М. винесено постанову серії ЕНА № 7229191 від 20 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: вул Героїв ОУН-УПА, порушила вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п.8.4.г. ПДР Порушення вимог наказових знаків, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до постанови серії ЕНА № 7229191 від 20 травня 2026 року, позивачу інкримінується порушення вимог дорожнього знаку, п.2.2 Правил дорожнього руху, п.8.4.г Правил дорожнього руху – порушення вимог наказових знаків, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.
Згідно з ч.1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 8.4.в.ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 визначено заборонні дорожні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Відповідно до п.8.4б Розділу 8 ПДР однією з груп дорожніх знаків є знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Згідно з п.2.2 Розділу 33 ПДР знак пріоритету «Проїзд без зупинки заборонено» - забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Оскільки знак «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету, тому порушення позивачем вимог саме наказових знаків згідно п.8.4.г Правил дорожнього руху, як це зазначено в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 7229191 від 20 травня 2026 року, позивачу інкримінується помилково.
Крім цього, відповідачем не спростовано, що по ходу руху і зупинки транспортного засобу позивача по вул. Героїв ОУН-УПА знаку 2.2 Правил дорожнього руху «Проїзд без зупинки заборонено» не було, на відміну від того, як це зазначено у пункті 5 Постанови ЕНА № 7229191 - час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: «20.05.2026р. 16:45:08 м. Борислав, вулиця Героїв ОУН-УПА...». 
Позивач заперечує свою вину у вчиненні правопоруення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а відповідач не надав суду доказів, що підтверджують правомірність його постанови та доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначається, що скоєне позивачем правопорушення фіксувалось на технічний засіб, не вказаний його серійний номер. Пункт 7 Постанови «До постанови додаються» не заповнений, одного лише опису у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у вигляді порушення п. 2.2 ПДР України не достатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У зв`язку з наведеним, позов підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7229191 від 20 травня 2026 року відносно позивача ОСОБА_1 – скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Таким чином, з Головного управління Національної поліції у Львівській області підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань, витрати по сплаті судового збору в сумі 665 грн 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову серія ЕНА №7229191 від 20.05.2026 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським відділення поліції №1 (Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області сержантом поліції Прокурат Яною Миколаївною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі зі сплати судового збору в розмірі 655,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108833.
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: сержанта поліції відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Прокурат Яна Миколаївна: м.Борислав, ул.В.Великого, 30.

Суддя Григорій РАДАНОВИЧ