ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 691/1510/23		
Провадження № 22-ц/821/1297/26		
Категорія: 311020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Сіренка Ю. В., 
секретаря - Кукушкіної А.О. 

учасники справи: 

позивач - ОСОБА_1 ,
представник  позивача - адвокат Кучеренко Наталія Вікторівна,
відповідач - Комунальний заклад «Городищенський центр надання соціальних послуг»,
представники відповідача: Буджерак Людмила Вадимівна, ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Виконавчий комітет Городищенської міської ради,
представник третьої особи - Ус Володимир Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кучеренко Наталії Вікторівни на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2026 року та на додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Виконавчого комітету Городищенської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення із займаної посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення із займаної посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.02.2003 згідно Наказу № 2 позивач зарахована на посаду головного бухгалтера Городищенського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян.
01.01.2021 згідно Наказу № 8-к від 31.12.2020, позивач призначена на посаду головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради.
Позивач стверджує, що з початку трудової діяльності та по 24.10.2023 до неї не застосувалися дисциплінарні стягнення, а навпаки, лише заохочення, деякі з яких занесені до трудової книжки.
У КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» відсутній будь-який локальний нормативний акт, який би регламентував порядок організації кадрового діловодства, порядок ведення кадрової роботи та перелік кадрових документів, більше того, навіть не було покладено обов`язків на когось із персоналу, щодо ведення кадрової роботи та ведення обліку кадрових документів. 
За наказом директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» з 04.09.2023 по 18.09.2023 позивачу була надана щорічна відпустка.
ОСОБА_1 вказує, що 07.09.2023 бухгалтер закладу ОСОБА_3 повідомила їй, що від фінансового відділу Городищенської міської ради надійшов лист на підготовку проекту бюджетного запиту на 2024 рік. Даний фінансовий документ необхідно подати до 30.09.2023. Готується такий документ та підписується головним бухгалтером та відповідно директором закладу, тобто з 08.09.2023 позивач була фактично відкликана із щорічної відпустки та приступила до виконання зазначеного фінансового документу. 
При цьому, із директором була усна домовленість, що після подачі до фінансового відділу Городищенської міської ради бюджетного запиту, позивач звертається із відповідною заявою та відбуває недобуту відпустку.
22.09.2023 ОСОБА_1 написала заяву про продовження невикористаної частини відпустки (десять днів) з 27.09.2023 по 06.10.2023. Заяву у паперовій формі подала директору. Про дані обставини було відомо всім працівникам закладу, хоча продовження відпустки не потребує спеціальних дій з боку працівника, коли працівник уже подав заяву про відпустку, то в разі вибору ним варіанта «продовження» відпустки немає необхідності подавати ще одну заяву, оскільки відпочинок поновлюється після перерви. Продовження відпустки після того, як вона була відкликана із щорічної відпустки, є реалізацією права на відпочинок відповідно до вимог ст. 80 КЗпП України та ст. ст. 11, 12 Закону № 504/96-ВР.
У цей період, позивач запланувала поїздку за кордон з 28.09.2023 по 07.10.2023, про яку всі колеги по роботі знали, в тому числі і директор закладу. 
По завершенню поїздки ОСОБА_1 захворіла та відповідно звернулася до свого сімейного лікаря, і з 09.10.2023 по 25.10.2023 перебувала на лікарняному, про що повідомила керівництво. 
09.10.2023 позивачу вручено листоношою лист директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг», в якому була висловлена вимога щодо дачі пояснень підстав відсутності на роботі. ОСОБА_1 передала пояснення через заступника директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Бенюх Ю. В. 
25.10.2023 позивач вийшла на роботу, де їй було вручено Наказ № 59-к від 24.10.2023 про звільнення з 25.10.2023. Кваліфікація звільнення п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава звільнення Наказ № 58-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » від 24.10.2023.
08.12.2023 представник позивача – адвокат Кучеренко Н. В. скерувала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просила суд:
визнати незаконними та скасувати Наказ від 24.10.2023 № 58-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 – головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» та Наказ директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» від 24.10.2023 № 59-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 – головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг»;
поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» з 25.10.2023;
стягнути з КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» на користь позивача 26 000,00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
допустити судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць до негайного виконання.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Городищенської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення із займаної посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, щозвільнення ОСОБА_1 відбулося без порушення права працівника на працю та з дотриманням діючого законодавства, яке регулює означені правові відносини. 

Додатковим рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2026 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн за розгляд позовних вимог Городищенським районним судом Черкаської області про визнання незаконними та скасування наказів № 58-к від 24.10.2023 та № 59-к від 24.10.2023, як позивача, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Городищенської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення із займаної посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 04 травня 2026 року виправлено описку у рішенні Городищенського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2026 року, вказано правильною дату судового рішення (повного тексту) – 31 березня 2026 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 28.04.2026 через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 – адвокат Кучеренко Н. В., вважаючи оскаржувані рішення незаконними, просить суд:
скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08.04.2026 та постановити нове, яким визнати незаконними та скасувати Наказ від 24.10.2023 № 58-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 – головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» та Наказ директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» від 24.10.2023 № 59-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 – головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг»; поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» з 25.10.2023; стягнути з КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» на користь позивача 607 022,00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу; допустити судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць до негайного виконання;
скасувати додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08.04.2026 та ухвалити нове, яким у стягненні судового збору відмовити. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 08.04.2026 ухвалене за недоведеністю обставин, що мають значення для справи.
Додаткове рішення від 08.04.2026 про стягнення судового збору ухвалене з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що доводи сторони позивача стосовно стану організації діловодства КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» судом першої інстанції повністю проігноровано та залишено поза увагою. 
Крім того, викривлені пояснення позивача ОСОБА_1 , не в повній мірі викладені свідчення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не взято до уваги суперечливість показів представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_6 стосовно часу, коли в закладі дізналися, що ОСОБА_1 у робочий час безпідставно залишила роботу та перебуває на відпочинку в Греції. Також, залишено без уваги неприязні стосунки, які виникли в процесі трудової діяльності між керівником ОСОБА_6 та звільненою ОСОБА_1 про які вона повідомила суду.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує, що вона була відсутня на роботі з 27.09.2023 по 06.10.2023 та перебувала на відпочинку в Греції. ЇЇ вина полягає лише в тому, що вона не дочекалася резолюції на заяві та не поставила відмітку у Наказі про ознайомлення. Проте, вона ніколи, за три роки роботи, на жодному документі не бачила резолюції ОСОБА_6 , а накази ОСОБА_4 виготовляла також не вчасно, про що остання підтвердила особисто під час її допиту в якості свідка.
За даними трудової книжки, ОСОБА_1 має тривалий трудовий стаж та значний досвід роботи. За весь період трудової діяльності має заохочення та до неї не застосовувалися стягнення, що підтверджує її рівень професійної компетентності та стабільності у трудових відносинах. Тому вчинення тривалого прогулу (10 днів) та ще й з виїздом за кордон, не зовсім узгоджується з особою, яка мала бездоганну трудову репутацію протягом 24 років і 20 років з них на одній посаді, в одному закладі.

Що стосується додаткового рішення про стягнення з позивача судового збору за подачу позовної заяви, адвокат Кучеренко Н. В. зазначає, що вимога про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення є передумовою для застосування такого способу захисту порушеного права, як поновлення на роботі, та є наслідком протиправності такого акта роботодавця, а отже є однією вимогою та застосовується пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Суд першої інстанції, в оскаржуваному додатковому рішенні, врахував висновок викладений у постанові ВП ВС від 30.01.2019 у справі № 910/4518/2019, що, на думку скаржника, є безпідставними, оскільки фактичні обставини вказаної справи різняться від змісту даних правовідносин. Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У наведеній вище справі Верховний Суд прийшов до висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі та не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 26.05.2026 через систему «Електронний суд», представник КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради - Буджерак Л. В., вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, просить рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2026 та додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08.04.2026 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучеренко Н. В. - залишити без задоволення. 

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що згідно запису в трудовій книжці, ОСОБА_1 з 24.02.2003 зарахована на посаду головного бухгалтера Городищенського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян (02.09.2010 перейменовано на Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Городищенського району).
31.12.2020 ОСОБА_1 звільнена з посади по переведенню до Комунального закладу «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради.
01.01.2021 ОСОБА_1 призначена на посаду головного бухгалтера в КП Городищенський центр надання соціальних послуг Городищенської міської ради, що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с. 9 на звороті, т. 1).
Згідно Наказу «Про відпустку ОСОБА_1 », № 47 від 21.08.2023, останній надано відпустку з 04.09.2023 по 17.09.2023, тривалістю 14 календарних днів (а.с. 101, т. 1).
Відповідно до Наказу директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради від 28.09.2023 № 28 «Про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » утворено комісію по проведенню службового розслідування відносно з`ясування причин неявки на роботі головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради ОСОБА_1 та затверджено її склад (а.с. 79, т. 1).
02.10.2023 директором КЗ «Городищенський ЦНСП» Городищенської міської ради Буджерка Л. направлено лист ОСОБА_1 про необхідність надання пояснень, в якому просила надати пояснення по факту відсутності на робочому місці. Також зазначила, що у випадку не надання пояснень причин відсутності на роботі, будуть змушенні звільнити її із займаної посади за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ (а.с. 102, т. 1).
10.10.2023 ОСОБА_1 надала пояснення директору КЗ «Городищенський ЦНСП» Городищенської міської ради, у якому вказала, що з 27.09.2023 по 06.10.2023 знаходилася у відпустці. Заяву на відпустку було написано нею 22.09.2023 і передана директору ОСОБА_6 , так як працівника по роботі з кадрами у закладі немає і обов`язки ні на кого не покладені. Вказала, що у період відпустки буде перебувати за кордоном керівництво повідомила. На територію України в`їхала 07.10.2023. У дорозі занедужала і зателефонувала сімейному лікарю. 08.10.2023 ситуація зі здоров`ям погіршилася. З 09.10.2023 знаходиться на лікарняному (а.с. 110, т. 1).
Наказом № 31 від 10.10.2023 «Про внесення змін до наказу від 28.09.2023 № 28 «Про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » наказано в термін до 13.10.2023 провести службове розслідування відносно з`ясування причин неявки на роботу ОСОБА_1 (а.с.105, т. 1).
Відповідно до Акту про результати вжитих заходів для з`ясування причин відсутності головного бухгалтера ОСОБА_1 на роботі від 13.10.2023, встановлено, що головним бухгалтером КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради Бондаренко В. В. вчинено порушення трудової дисципліни, тобто невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків – прогул (відсутність на роботі протягом семи робочих днів: 28.09.2023, 29.09.2023, 02.10.2023, 03.10.2023, 04.10.2023, 05.10.2023, 06.10.2023), без поважних причин (а.с. 111-113, т. 1).
Наказом КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради № 58-к від 24.10.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 » застосовано до ОСОБА_1 , головного бухгалтераКЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради за порушення трудової дисципліни, яка полягає у вчиненні прогулу протягом робочого дня без поважних причин за місцем роботи 28.09.2023, 29.09.2023, 02.10.2023, 03.10.2023, 04.10.2023, 05.10.2023, 06.10.2023, що мало місце у виді: не повідомлення про причини виходу на роботу, залишення місця роботи без відому керівника, відсутність на робочому місці більше як 4 години протягом робочого часу безперервно та інших робочих днів, відсутності на території КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради у вищевказаний період, перебування за межами України в особистих інтересах, недотримання трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради, порушення фінансової дисципліни у документах бухгалтерського обліку, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати в особистих інтересах, прийняття рішення про нарахування і виплату заробітної плати за 28.09.2023 та 29.09.2023, попри відсутність на робочому місці, не повідомлення керівництва про перебування на лікарняних, згідно листків непрацездатності № 91848901-2017305651-1 від 09.10.2023. № 9184890-2017435219-1 від 14.10.2023 та № 9184890-2017558476-1 від 19.10.2023, залишення поза увагою листа керівника КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради від 02.10.2023 № 179 про надання пояснення про відсутність на робочому місці у період з 28.09.2023 по 09.10.2023 включно, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 114-115, т. 1).
Наказом № 59-к від 24.10.2023 ОСОБА_1 звільнена з роботи з 25.10.2023 у зв`язку з прогулом без поважних причин протягом робочого часу за місцем роботи, що мало місце у виді: не повідомила про причини невиходу на роботу, залишення місця роботи без відому керівника, була відсутньою на робочому місці більше як 4 години протягом робочих днів, відсутня взагалі на території комунального закладу у вищевказаний період, перебувала за межами України в особистих інтересах, недотримання трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку закладу, порушення фінансової дисципліни у документах бухгалтерського обліку, пов`язані із нарахуванням заробітної плати в особистих інтересах протягом періоду коли не працювала, не повідомлення про перебування на лікарняних, згідно листків непрацездатності № 9184890-2017305651-1 від 09.10.2023, № 91848990-2017435219-1 від 14.10.2023, № 9184890-2017558476-1 від 19.10.2023, залишення поза увагою листа керівника комунального закладу від 02.10.2023 № 179 про надання пояснення про відсутність на робочому місці у період з 28.09.2023 по 09.10.2023 включно на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з проведенням виплати за невикористану частини щорічної основної відпустки за період роботи з 01.01.2023 по 25.10.2023 тривалістю 8 календарних днів та за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку за особливий характер праці за період роботи з 01.01.2023 по 25.10.2023 тривалістю 4 календарних дні та проведення інших нарахувань і виплат працівнику, який підлягає звільненню (а.с.116, т. 1).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України). 
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
У постанові від 22.02.2022 у справі № 761/36873/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України, державою гарантовано правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.
Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.
Верховний Суд у постановах від 04.09.2024 у справі № 206/3355/19, від 28.02.2024 у справі № 758/5941/21, від 10.01.2024 у справі № 522/142/20, від 25.01.2023 у справі № 734/2607/20 та інших, дійшов висновку, що прогул, під яким розуміється відсутність на робочому місці без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня, за своєю правовою природою є порушенням трудової дисципліни (дисциплінарним проступком), під яким варто розуміти невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Разом з цим, відповідно до сталої судової практики у такій категорії спорів причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази (постанови Верховного Суду від 22.12.2023 у справі № 756/8875/21, від 27.11.2023 у справі № 486/78/23, від 05.10.2023 у справі № 671/2022/22, від 20.09.2023 у справі № 309/399/22).
Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.
Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 757/45015/20-ц.
Відсутність працівника на роботі може бути зафіксовано відповідним актом. Законодавство не встановлює вимог до форми акту, тому він подається у довільній письмовій формі та підписується не менш ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано факт відсутності працівника на роботі протягом робочого дня.
Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково зазначаються не тільки дата, а й певний час відсутності працівника.
Отже, визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.
Законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається, виходячи з конкретних обставин. Вочевидь, поважними причинами мають бути об`єктивні обставини, які об`єктивно перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 761/48981/19, від 14.06.2023 у справі № 727/3770/21.
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).
Водночас правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26.07.2021 у справі № 643/10816/17.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно зі статтею 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.
За змістом п. 2 ст. 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 Конвенції, лежить на роботодавцеві.
За правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2021 ОСОБА_1 призначена на посаду головного бухгалтера в КП Городищенський центр надання соціальних послуг Городищенської міської ради, що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с. 9 на звороті т. 1).
Відповідно до Наказу «Про відпустку ОСОБА_1 » № 47 від 21.08.2023, останній надано відпустку з 04.09.2023 по 17.09.2023, тривалістю 14 календарних днів (а.с. 101 т. 1).
Згідно доповідної записки заступника директора-завідувача відділення соціальних послуг за місцем проживання Бенюх Ю від 28.09.2023, позивач ОСОБА_1 не з`явилась на роботу (а.с. 78, т. 1).
Відповідно до Наказу директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради від 28.09.2023 № 28 «Про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » утворено комісію по проведенню службового розслідування відносно з`ясування причин неявки на роботі головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради ОСОБА_1 та затверджено її склад (а.с. 79, т. 1).
На виконання зазначеного наказу зі змінами, внесеними Наказами від 04.10.2023 № 29 «Про внесення змін до наказу від 28.09.2023 № 28 «Про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » від 10.10.2023 № 31 «Про внесення змін до наказу від 28.09.2023 № 28 «Про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 », членами комісії задокументовано відсутність головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради Бондаренко В. В. на робочому місці, шляхом складання актів про відсутність працівника на роботі: 28.09.2023 за № 1; 29.09.2023 за № 2, 02.10.2023 за № 3; 03.10.2023 за № 4; 04.10.2023 за № 5; 05.10.2023 за № 6; 06.10.2023 за № 7 (а.с. 81-87, т. 1).
Відповідно до доповідної записки бухгалтера 1 категорії КЗ «Городищенський ЦНСП» Городищенської міської ради Юріної М. П. від 29.09.2023, яка адресована директору КЗ «Городищенський ЦНСП» Городищенської міської ради Буджерак Л., вбачається, що ОСОБА_7 доводить до відома керівництво, що 29.09.2023 на її мобільний телефон надійшло СМС повідомлення від головного бухгалтера КЗ «Городищенський ЦНСП» Городищенської міської ради Бондаренко В. В., в якій зазначено, що вона перебуває у Греції (а.с. 88, т. 1).
Доповідною запискою від 02.10.2023 провідний бухгалтер КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради О. М. Яригіна проінформувала директора Центру ОСОБА_6 , що відповідно до даних особистого рахунку по головному бухгалтеру ОСОБА_1 та відомостей по нарахуванню заробітної плати за вересень 2023 року, яка ведеться у бухгалтерській програмі, табелі обліку відпрацьованого часу за вересень 2023 року працівників закладу було виявлено, що заробітна плата нарахована головним бухгалтером ОСОБА_1 за 11 робочих днів у вересні 2023 року, а фактично відпрацьованого робочого часу у виді 9 днів, остільки 2 дні, а це 28.09.2023 та 29.09.2023 складені акти про відсутність працівника на робочому місці, при цьому заявка на фінансування з бюджету Городищенської міської ТГ по комунальному закладу від 26.09.2023 підписана ОСОБА_1 26.09.2023 (а.с.92,97, т. 1).
02.10.2023 директором КЗ «Городищенський ЦНСП» Городищенської міської ради Буджерка Л. направлено лист ОСОБА_1 про необхідність надання пояснень, в якому просила надати пояснення по факту відсутності на робочому місці. Також зазначила, що у випадку не надання пояснень причин відсутності на роботі, будуть змушенні звільнити її із займаної посади за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ (а.с. 102, т. 1).
Доповідною запискою від 04.10.2023 бухгалтер 1 категорії КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради ОСОБА_5 довела директору Центру ОСОБА_6 , що 02.10.2023 на її мобільний телефон надійшло смс-повідомлення від головного бухгалтера ОСОБА_1 із запитанням «Юля зробила заяву, не знаєш» на яке вона не дала відповіді, потім 04.10.2023 о 14 год. до неї особисто звернулася заступник директора Бенюх Ю. В. в присутності провідного спеціаліста ОСОБА_8 з проханням положити на робочий стіл або в бухгалтерські папки головного бухгалтера заяву на відпустку написану від імені ОСОБА_1 , на що вона категорично заперечила із додатком скриншоту смс (а.с.103, т. 1).
Наказом № 29 від 04.10.2023 «Про внесення змін до наказу від 28.09.2023 № 28 «Про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » уточнено обов`язки провідного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради О. М. Яригіної, щодо форми обліку робочого часу ОСОБА_1 через відсутність на робочому місці (а.с.105, т. 1).
ОСОБА_1 09.10.2023 на робочому місці не з`явилася, через портал електронних послуг Пенсійного фонду встановлено, що з 09.10.2023 по 13.10.2023 КНП «Городищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Городищенської міської ради відкритий листок непрацездатності, який було продовжено в період з 14.10.2023 по 18.10.2023 та з 19.10.2023 по 23.10.2023, хоча у змісті позовної заяви позивач стверджує, про перебування на лікарняному до 25.10.2023 (а.с. 106, 107, 108, т. 1).
10.10.2023 ОСОБА_1 надала пояснення директоруКЗ «Городищенський ЦНСП» Городищенської міської ради, де вказала, що з 27.09.2023 по 06.10.2023 знаходилася у відпустці. Заяву на відпустку було написано нею 22.09.2023 і передана директору ОСОБА_6 , так як працівника по роботі з кадрами у закладі немає і обов`язки ні на кого не покладені. Вказала, що про те, що у період відпустки буде перебувати за кордоном керівництво повідомила. На територію України в`їхала 07.10.2023. У дорозі занедужала і зателефонувала сімейному лікарю. 08.10.2023 ситуація зі здоров`ям погіршилася. З 09.10.2023 знаходиться на лікарняному (а.с. 110, т. 1).
Наказом № 31 від 10.10.2023 «Про внесення змін до наказу від 28.09.2023 № 28 «Про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » наказано в термін до 13.10.2023 провести службове розслідування відносно з`ясування причин неявки на роботу ОСОБА_1 (а.с.105, т. 1).
Відповідно до Акту про результати вжитих заходів для з`ясування причин відсутності головного бухгалтера ОСОБА_1 на роботі від 13.10.2023, встановлено, що головним бухгалтером КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради Бондаренко В. В. вчинено порушення трудової дисципліни, тобто невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків – прогул (відсутність на роботі протягом семи робочих днів: 28.09.2023, 29.09.2023, 02.10.2023, 03.10.2023, 04.10.2023, 05.10.2023, 06.10.2023), без поважних причин (а.с. 111-113, т. 1).
Наказом КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради № 58-к від 24.10.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 » застосовано до ОСОБА_1 , головного бухгалтераКЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради за порушення трудової дисципліни, яка полягає у вчиненні прогулу протягом робочого дня без поважних причин за місцем роботи 28.09.2023, 29.09.2023, 02.10.2023, 03.10.2023, 04.10.2023, 05.10.2023, 06.10.2023, що мало місце у виді: не повідомлення про причини не виходу на роботу. Залишення місця роботи без відому керівника, відсутність на робочому місці більше як 4 години протягом робочого часу безперервно та інших робочих днів, відсутності на території КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради у вищевказаний період, перебування за межами України в особистих інтересах, недотримання трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради, порушення фінансової дисципліни у документах бухгалтерського обліку, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати в особистих інтересах, прийняття рішення про нарахування і виплату заробітної плати за 28.09.2023 та 29.09.2023, попри відсутність на робочому місці, не повідомлення керівництва про перебування на лікарняних, згідно листків непрацездатності № 91848901-2017305651-1 від 09.10.2023. № 9184890-2017435219-1 від 14.10.2023 та № 9184890-2017558476-1 від 19.10.2023, залишення поза увагою листа керівника КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради від 02.10.2023 № 179 про надання пояснення про відсутність на робочому місці у період з 28.09.2023 по 09.10.2023 включно, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 114-115, т. 1).
Наказом № 59-к від 24.10.2023 ОСОБА_1 звільнена з роботи 25.10.2023 у зв`язку з прогулом без поважних причин протягом робочого часу за місцем роботи, що мало місце у виді: не повідомила про причини невиходу на роботу, залишення місця роботи без відому керівника, була відсутньою на робочому місці більше як 4 години протягом робочих днів, відсутня взагалі на території комунального закладу у вищевказаний період, перебувала за межами України в особистих інтересах, недотримання трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку закладу, порушення фінансової дисципліни у документах бухгалтерського обліку, пов`язані із нарахуванням заробітної плати в особистих інтересах протягом періоду коли не працювала, не повідомлення про перебування на лікарняних, згідно листків непрацездатності № 9184890-2017305651-1 від 09.10.2023, № 91848990-2017435219-1 від 14.10.2023, № 9184890-2017558476-1 від 19.10.2023, залишення поза увагою листа керівника комунального закладу від 02.10.2023 № 179 про надання пояснення про відсутність на робочому місці у період з 28.09.2023 по 09.10.2023 включно на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з проведенням виплати за невикористану частини щорічної основної відпустки за період роботи з 01.01.2023 по 25.10.2023 тривалістю 8 календарних днів та за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку за особливий характер праці за період роботи з 01.01.2023 по 25.10.2023 тривалістю 4 календарних дні та проведення інших нарахувань і виплат працівнику, який підлягає звільненню (а.с.116, т. 1).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України є законним, оскільки позивачем не доведено поважність причин відсутності на роботі в період з 28.09.2023 по 09.10.2023, водночас відповідач здійснив всі дії для встановлення відсутності працівника на робочому місці в цей період.
За таких обставин, звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є правомірним, а підстави для визнання незаконним та скасування Наказу від 24.10.2023 № 58-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 – головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» та Наказу директора КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг» від 24.10.2023 № 59-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 – головного бухгалтера КЗ «Городищенський центр надання соціальних послуг», і поновлення її на роботі відсутні.
Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні цієї вимоги також відмовлено.
Твердження скаржника ОСОБА_1 про те, що її було відкликано з відпустки у зв`язку з необхідністю підготувати бюджетні запити до 30.069.2023 апеляційний суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, а саме відповідний наказ директора про відкликання ОСОБА_1 з відпустки.
Доводи скаржника, що вона написала заяву на відпустку 22.09.2023 та передала директору ОСОБА_6 , належними та допустимими доказами не підтверджено, та спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується апеляційний суд.
Щодо оскарження додаткового рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08.04.2026, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не звільняється від сплати судового збору у справі за заявленими нею позовними вимогами в частині щодо визнання незаконними і скасування наказів № 58-К від 24.10.2023 та № 59-К від 24.10.2023. 
За таких обставин, на виконання вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь Держави судового збору за двома позовними вимогами про визнання наказів № 58-К від 24.10.2023 та № 59-К від 24.10.2023 незаконними, в розмірі 2147,20 грн.
Не погоджуючись із даним висновком суду першої інстанції, скаржник зазначила, що в справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, такий не сплачується відповідно до Закону України «Про судовий збір».
Згідно ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України,
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» закріплено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).
Також, аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 в справі № 728/2955/18, де зазначено, що починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Як вбачається з позовної заяви (враховуючи уточнення позовних вимог), позивач оспорювала два накази, а саме наказ № 58-К від 24.10.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » та наказ № 59-К від 24.10.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно якого позивача, звільнено згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та які позивач просить визнати незаконними та скасувати.
У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що позивач не звільняється від сплати судового збору у справі за заявленими нею позовними вимогами в частині щодо визнання незаконними і скасування наказів № 58-К від 24.10.2023 та № 59-К від 24.10.2023.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі додаткове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду – залишити без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Кучеренко Н. В. на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2026 та додаткове рішення від 08.04.2026, судові витрати слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст.ст. 258, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кучеренко Наталії Вікторівни – залишити без задоволення.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 31 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Городищенський центр надання соціальних послуг» Городищенської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Виконавчого комітету Городищенської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення із займаної посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – залишити без змін.
Додаткове рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 16 липня 2026 року.

Головуюча     Л. І. Василенко

Судді   О. В. Карпенко 

Ю. В. Сіренко