Справа № 161/17846/26 
Провадження № 2-а/161/234/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

21.08.2026 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вимог вказує, що 10.08.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була винесена постанова № R685025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (встановлено, що він не прибув по повістці, що зобов`язувала його з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, вказує, що повістки не отримував. Крім того, 08.08.2026 року під час його самостійного візиту до ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було запропоновано надіслати заяву про визнання правопорушення через застосунок «Резерв +» (для видалення відомостей про наявність правопорушення). Вказані дії з оформлення такої заяви вчинялись ним за вказівкою працівника ТЦК та СП.
З цих підстав просить суд визнати протиправною та скасувати зазначену постанову № R685025 від 10.08.2026 року.
Представник відповідача у письмовому відзиві позов заперечив, вказав, що оскаржувану постанову винесено відповідності до вимог законодавства, із належним встановленням віх фактичних обставин справи. Зауважив, що повістка надіслана на адресу позивача у встановленому законом порядку, від її отримання останній відмовився. 31.07.2026 року ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , документи щодо поважності причин неявки не надав. 08.08.2026 року ОСОБА_1 звернувся на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративно відповідальності (через застосунок «Резерв +»). 10.08.2026 року його було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням мінімального штрафу в розмірі 17000 грн. За наслідками подачі названої заяви ОСОБА_1 мав право на пільгову оплату штрафу в сумі 8500 грн. Однак, станом на 0409.2026 року цим правом він не скористався.
Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи слідує, що 10.08.2026 року ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № R685025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З долучених до письмового відзиву на позов матеріалів, вбачається, що зазначена повістка була сформована на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_1 20.07.2026 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (повістка № 8359709 від 20.07.2026 року), зобов`язувала особу з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 31.07.2026 року о 09:00 год. та направлена через Національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу, яка міститься в даному реєстрі, а саме: АДРЕСА_1 , поштове відправлення № R067233299305.
Крім того, 08.08.2026 року позивач, ОСОБА_1 користуючись онлайн застосунком «Резерв+» (через електронний кабінет призовники, військовозобов`язаного та резервіста), звернувся на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про визнання вини у вчиненому адміністративному правопорушенні та згодою на притягнення його до відповідальності за його відсутності, що не заперечується самим позивачем (у позові). Датою та часом накладення електронного кваліфікованого підпису є 22:55:49 08.08.2026 року.
Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.
Згідно ч.1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який діє на сьогоднішній день.
Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року постановлено про проведення загальної мобілізації.
У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно з 24.02.2022 року в Україні діє особливий період.
Абз 1 ч. 1 статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
В ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП є порушення громадянином України правил військового обліку, неявка його на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.
Перелік поважних причин неявки особи на виклик до військового комісаріату зазначений в постанові КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори».
Так, згідно постанови, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і редакції стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд зауважує, що позивачем не надано доказів поважності не прибуття до органів ТЦК та СП 31.07.2026 року, в той час представником відповідача було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме докази формування та направлення на адресу позивача повістки про виклик останнього до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.
Більш того, позивач, у поданій ним заяві (даний факт позивачем не заперечується) визнав себе винуватим, що дало підстави органу, який розглядав справу, вважати, що правопорушнику відомо про обставини справи.
Щодо доводів позивача про те, що він не з`явився на виклик до відповідача, оскільки не отримав повістку, суд вважає за потрібне зазначити, що вказане не спростовує факту визнання останнім вчиненого правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності.
На переконання суду, позивач у разі незгоди притягнення його до відповідальності мав право скористатися судовим захистом порушеного права до моменту подання заяви про не заперечення факту допущеного порушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності.
Суд зазначає, що факт відсутності в оскаржуваній постанові дати, номеру повістки та дати, на яку викликали позивача для уточнення даних, сам по собі не може бути підставою для скасування даної постанови.
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення №685025 від 10.08.2026 року відповідає вимогам закону, досліджені докази підтверджують наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є обґрунтованою, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст.139 КАС України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, відсутність витрат відповідача, розподіл судових витрат не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 72-78, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,– залишити без задоволення, а постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №R685025 від 10.08.2026 року, – без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 15 вересня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області         В.В. Черняк