Справа № 173/1133/26
Провадження №2/173/1362/2026 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
іменем України

13 липня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Кожевник О.А.,
за участю секретаря Голованьової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про збільшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
14 квітня 2026 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла на розгляд позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про збільшення розміру аліментів.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що в період з липня 2019 року по грудень 2023 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, але фактично ще з квітня 2021 року припинили шлюбі відносини та перестали спілкуватися, у зв`язку з чим рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.12.2023 року у справі № 314/4099/23 шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Питання щодо утримання дитини вирішено рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.12.2023 у справі № 314/4096/23, яким з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2023 і до досягнення ним повноліття.
Під час розгляду зазначеної справи судом встановлено, що Відповідач також утримував іншу неповнолітню дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь якого на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області та постанови державного виконавця Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.02.2023 у виконавчому провадженні № 62852159 стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Наразі виконавче провадження № 62852159 завершено у зв`язку з досягненням ОСОБА_6 повноліття, а отже обставина, яка враховувалася судом при визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 , відпала, оскільки Відповідач більше не несе обов`язку щодо утримання повнолітнього сина.
Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 істотно змінилися обставини, які є підставою для зміни їх розміру. Зокрема, Позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі у зв`язку із втратою роботи та житла, є внутрішньо переміщеною особою, не працевлаштована, а її єдиним доходом є державна допомога у розмірі 2000 грн. на місяць. Крім того, погіршився стан її здоров`я: у березні 2026 року Позивачу було проведено оперативне втручання у зв`язку із захворюванням жовчного міхура.
Водночас, Відповідач аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, а будь-якої додаткової матеріальної участі у забезпеченні потреб дитини не бере, незважаючи на обізнаність про її потреби та наявність відповідного обов`язку.
У зв`язку із зазначеним просить збільшити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) але неменше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним судовим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 15 квітня 2026 року прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач будь яких заперечень щодо позову не подав, причин неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.
За приписами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2026 року постановлено розгляд справи проводити у заочному порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 років перемоги, є внутрішньо переміщеною особою, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 2610293 від 15 квітня 2026 року та довідкою № 1220-7002371393 від 02 січня 2026 року.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою № 1220-7002371410 від 02 січня 2026 рок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 зареєстрований разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщена особа.
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 22023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення, долученого до матеріалів справи.
Відповідно до копії рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2023 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2023 і до досягнення ним повноліття.
Згідно з копією вказаного судового рішення у засіданні встановлено, що Відповідач також утримував іншу неповнолітню дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь якого на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області та постанови державного виконавця Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.02.2023 у виконавчому провадженні № 62852159 стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На даний час виконавче провадження № 62852159 завершено, що підтверджується витягом автоматизованої системи виконавчого провадження від 08 квітня 2026 року.
18 січня 2024 року Вільнянським районним суду Запорізької області видано виконавчий лист на підставі рішення рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2023 року, що підтверджується копією відповідного виконавчого листа.
22 лютого 2024 року старшим державним виконавцем Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74251562, що підтверджується копією постанови № 74251562 від 22 лютого 2024 року.
Станом на 01 вересня 2025 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами становить 18158 грн. 54 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд, вирішуючи вимоги Позивача про збільшення розміру аліментів, враховує, що після ухвалення рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.12.2023 істотно змінилися обставини, покладені в основу визначення їх розміру. Зокрема, на час розгляду попередньої справи з Відповідача одночасно стягувалися аліменти на утримання іншої неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), що було враховано судом при визначенні розміру аліментів на користь Позивача. Наразі такі аліментні зобов`язання припинилися у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, а тому обставина, яка обумовлювала визначення розміру аліментів у меншому розмірі, відпала.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є, зокрема, погіршення здоров`я одного зі сторін. 
Відповідно до копії виписки № 3122/347 із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення 12 березня 2026 року ОСОБА_1 проведено оперативне втручання у зв`язку із захворюванням жовчного міхура.
Таким чином, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено наявність обставин, передбачених статтею 192 Сімейного кодексу України, які є підставою для збільшення розміру аліментів, а саме: недостатність визначеного рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.12.2023 розміру аліментів для належного матеріального забезпечення дитини, припинення стягнення з Відповідача аліментів на утримання іншої дитини у зв`язку з досягненням нею повноліття, а також погіршення матеріального становища Позивача, яка разом із дитиною є внутрішньо переміщеною особою та перебуває у скрутному матеріальному становищі.
В свою чергу відповідач відзив на позовну заяву не подав, будь яких заперечень щодо запропонованого позивачем розміру аліментів не надав.
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При цьому суд зазначає, що Позивачем не доведено наявності обставин, які б свідчили про необхідність визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, а тому підстав для задоволення позовних вимог у цій частині суд не вбачає.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи що позов задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про збільшення розміру аліментів – задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, стягуваних із  ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.12.2023 р. по цивільній справі № 314/4096/23 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 років перемоги, зареєстрованої як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) але неменше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 13липня 2026 року.
Суддя        О.А. Кожевник