Справа № 510/1604/26
Провадження №1-кп/510/424/26

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и 
(у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку)

22 липня 2026 року  

Суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026168150000036 від 18.04.2026 р. за обвинуваченням: 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

Встановив:
ОСОБА_2 наприкінці жовтня 2025 р., реалізуючи злочинний умисел на підроблення посвідчення особи з інвалідністю, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, який видається державною установою, що має право видавати такі документи, з метою його подальшого використання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем мешкання, в мережі Інтернет відшукав бланк посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу по інвалідності та у подальшому, за допомогою власного мобільного телефону «РОСО» та невстановленого фоторедактору вніс до зразку вказаного посвідчення свої дані: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », дані про те, що вказане посвідчення нібито видано йому УП та СЗН Ізмаїльської МР 20.03.2025 та відбитки відповідних печаток.
З метою доведення свого злочинного умислу на підроблення документів до кінця, ОСОБА_2 звернувся до невстановленої друкарні у м. Одеса, де за допомогою знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку роздрукував завідомо підроблене ним посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу по інвалідності серії ДДА №206976, видане УП та СЗН Ізмаїльської МР 20.03.2025 на своє ім`я – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вклеїв свою фотокартку та у подальшому використовував для власних потреб. 
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 р., а також відповідно до вимог п.6 ч.1ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», особам чоловічої статі віком від 18 до 60 років виїзд за межі України обмежено. 
Будучи обізнаним про правові наслідки прийнятих нормативно-правових актів, ОСОБА_2 , маючи на меті безперешкодний виїзд за межі території України та прямий умисел на використання завідомо підроблених документів, достовірно знаючи про те, що посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу по інвалідності серії ДДА №206976, нібито видане УП та СЗН Ізмаїльської МР 20.03.2025 на його ім`я є підробленим, 17.04.2026 р., знаходячись на Міжнародному пункті пропуску «Орлівка – Ісакча», який розташований за межами населеного пункту Орлівка Ізмаїльського району, та під час проходження прикордонного контролю пред`явив посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 , нібито видане УП та СЗН Ізмаїльської МР 20.03.2025 на його ім`я, як документ, що надає право на виїзд за межі України особам чоловічої статі віком від 18 до 60 років. 
Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України. 
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та відповідно до заяви ОСОБА_2 від 14.07.2026 р. щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, підозрюваний ОСОБА_2 за участю захисника ОСОБА_3 , вину у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України визнав повністю та беззаперечно, не оспорює обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, ознайомлений із обмеженням його права на апеляційне оскарження, згоден із ним, та просить суд про розгляд кримінального провадження відносно нього у його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, відповідно до заяв учасників судового розгляду про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників не оспорюються.
Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, відноситься до кримінальних проступків. 
Відповідно до ч.1ст.302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно із ч.2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків) є доведеною.
За таких обставин, ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України за ознаками підроблення офіційного документа з метою його використання та за ознаками використання завідомо підробленого документа.
Як особа обвинувачений характеризуються позитивно, має постійне місце проживання.
При призначенні покарання суд враховує характер, обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, його наслідки. Судом також враховано визнання обвинуваченим вини, розкаяння у скоєному, його сімейний та матеріальний стан, дані про особу, характеризуючі матеріали. 
Відповідно до положень ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання – досудовим розслідуванням та судом не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та враховуючи, що за приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд доходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_2 покарання у виді штрафу.
Матеріальної шкоди правопорушенням не завдано, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати у провадженні відсутні. 
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 381, 382, 394 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ст.ст. 358 ч.1 та 358 ч.4 КК України та призначити покарання:
- за ст. 358 ч.1 КК України - у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (5 100 грн.)
– за ст. 358 ч.4 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.)
В силу ст. 70 КК України, за сукупністю, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (5950 грн.)

Заходів забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили – не обирати. 
Речові докази: посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу по інвалідності серії ДДА №206976, видане УП та СЗН Ізмаїльської МР 20.03.2025 на ім`я ОСОБА_2 , яке відповідно до постанови дізнавача від 18.04.2026 р. знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження – залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження, знявши арешт, накладений на вищевказані речові докази ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 25.04.2026 р. (справа №510/749/26, провадження 1-кс/510/94/26).
Відповідно до ч.4ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4