Справа № 373/2831/25
Провадження № 2/373/211/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 року       м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді        Хасанової В.В.,
за участю секретаря судового засідання     Ткалі І.М.,
позивача         ОСОБА_1 ,
представника позивача       ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ташанської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Поповченко Юлія Володимирівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права та права власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:
17.09.2025 представниця позивачки – ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Ташанської сільської ради та просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом фактичного проживання з нею однією сім`єю та здійснення витрат на її поховання; визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у вигляді: права власності на земельну частку (пай) таправа власності на земельні ділянки, розташовані у Київській області,Бориспільському районі (колишньому Переяслав-Хмельницькому), с. Пологи-Вергуни,кадастрові номери 3223385300:04:001:0024, 3223385300:04:12:00154 зобов`язати відповідного державного реєстратора внести відомості про право власності на вищезазначені земельні ділянки за ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2016 року по день смерті спадкодавиці ОСОБА_1 проживала з двоюрідною бабусею по мамі – ОСОБА_3 . ОСОБА_3 за життя склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 належне їй право на земельний пай. Крім того, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на право ще на один земельний пай та на дві земельні ділянки. Окрім ОСОБА_1 інших спадкоємців, які б могли прийняти спадщину, ОСОБА_3 не має. У вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових прав нотаріус ОСОБА_1 відмовила керуючись тим, що права на земельні паї та земельні ділянки є одним і тим же об`єктом спадкування. У зв`язку з тим, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, остання вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав.
Ухвалою суду від 03.10.2025 після усунутих недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено в підготовче засідання на 12.11.2025.
08.11.202 ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду в судове засідання на 08.12.2025
08.12.2025, 22.01.2026 судовий розгляд не відбувся у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.
02.03.2026 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача, у зв`язку з амбулаторним лікуванням останньої до 20.03.2026.
Позивач та її представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Ташанська сільська рада участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила.
Третя особа – приватний нотаріус Поповченко Ю.В. направила до суду заву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, оцінивши і надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, дійшов наступного висновку. 
За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення
права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися
в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого провадження.
Разом з тим, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, заявивши також інші вимоги, які у справі є спором про право (право на спадщину), а відтак всі вимоги розглядаються у позовному провадженні.
Відповідно до повідомлення директора Центрального державного історичного архіву України, м. Київ (ЦДІАК України) № 3651/05-03 від 28.11.2024 ОСОБА_4 при перегляді метричних книг церкви св.Василія с. Пологи-Вергуни Переяславського повіту Полтавської губернії за 1909-1911 роки виявлено запис про народження ОСОБА_5 , згідно з яким остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками записані ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7 . 
Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_8 , серії НОМЕР_1 , виданого 02.10.1950, остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Отже, ОСОБА_11 є матір`ю ОСОБА_3 .
Згідно з копію свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_2 , виданого 03.12.1980, ОСОБА_12 одружився з ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Як вбачається з копії архівної довідки Державного архіву Київської області Київської обласної військової адміністрації від 04.12.2024 за № 08-08/2323(1) ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_14 , її батьки: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , згідно з актовим записом про народження № 121 від 05.10.1927.
Отже, ОСОБА_17 – дочка ОСОБА_12 .
Згідно з копією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_3 , виданого 02.03.1982, ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 одружилася з ОСОБА_18 та її прізвище після одруження – ОСОБА_19 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого 06.12.1960, ОСОБА_20 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 . Її батьками записані ОСОБА_18 та ОСОБА_21 .
Таким чином, судом встановлено родинний зв`язок між ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , як між матір`ю та дочкою. 
Як вбачається з копії свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_5 , виданого 09.01.1971, ОСОБА_20 одружилася з ОСОБА_22 , і її прізвище після одруження – ОСОБА_23 . 
Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 , виданого 05.11.1971, ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_24 – позивач по справі. Її матір`ю записана ОСОБА_25 .
Згідно з копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_7 , виданого 13.12.1991, ОСОБА_24 13.12.1991 уклала шлюб з ОСОБА_26 , і її прізвище після укладення шлюбу – ОСОБА_27 .
Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_8 , виданого 28.03.1975, ОСОБА_25 розірвала шлюб з ОСОБА_22 , та її прізвище після розірвання шлюбу – ОСОБА_19 .
21.12.1986 ОСОБА_20 уклала шлюб з ОСОБА_28 , та їй присвоєно прізвище після укладення шлюбу – ОСОБА_29 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_9 , виданого 06.05.2022.
Як вбачається з дослідженої в суді копії Договору дарування квартири від 01.12.1999, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_30 квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2022, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поповченко Ю.В., ОСОБА_1 успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_31 квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 
Відповідно до копії Акту про проживання особи від 8.09.2025, складеного, в тому числі, начальником ЖЕД-7 Сташенком Т., ОСОБА_32 проживала з 2016 року по АДРЕСА_2 однією сім`єю з ОСОБА_1 .
Судом досліджено копії квитанцій на оплату комунальних послуг, наданих за адресою: АДРЕСА_2 , в яких платником зазначено ОСОБА_3 , за 2016, 2017, 2019, 2020, 2021 роки.
Крім того, факт спільного проживання позивачки з померлою ОСОБА_3 підтверджується нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_33 від 28.05.2025 та ОСОБА_34 від 29.05.2025, в яких наведені факти спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ведення останніми спільного господарства за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2016 року і по день смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , яка була людиною похилого віку та потребувала щоденного піклування. Обоє підтвердили факт постійного проживання в зазначений квартирі ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 .
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 позивачка здійснила заходи щодо організації поховання ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору-замовлення № 21 на організацію поховання та надання суміжних ритуальних послуг від 06.05.2022, в якому замовником зазначено ОСОБА_1 , померла – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Додатком № 1 до Договору від 07.05.2022 про сплату ОСОБА_1 вартість робіт по договору в розмірі 29000 гривень.
01.03.2023 ОСОБА_1 подано заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Поповченко Ю.В. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
В суді свідок ОСОБА_35 пояснив, що проживав в квартирі АДРЕСА_3 по сусідству з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які проживали в квартирі АДРЕСА_4 . За цією адресою він проживав з 1978 року, через пару років в квартиру АДРЕСА_4 заселилась ОСОБА_3 , а з 2016 чи з 2017 року до неї переїхала жити ОСОБА_1 . ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 . Він за професією столяр, усі роки вони зверталися до нього, щоб він їм ремонтував в квартирі речі, а тому він бачив як вони жили разом. Коли ОСОБА_3 померла, то першим на допомогу ОСОБА_1 запросила його.
Свідок ОСОБА_36 в суді пояснила, що є донькою позивачки ОСОБА_1 . З 2016 року та станом на даний час вона проживає в квартирі АДРЕСА_5 поряд з мамою, яка проживає в квартирі АДРЕСА_4 . Мама, ОСОБА_1 , заселилася в квартиру АДРЕСА_4 до бабусі ОСОБА_3 приблизно в 2016 році, щоб допомагати їй, оскільки вона була похилого віку, а рідних у неї не було. Взагалі, квартиру АДРЕСА_5 вони купили, щоб бути поряд з бабусею і опікуватися нею. Вона з дитинства була поряд з родиною, була рідною для них. Коли бабуся померла, похованням займалися також вони з мамою.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої – п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України  спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
До четвертої черги спадкоємців за законом статтею 1264 ЦК України віднесено  осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У п`яту чергу, відповідно до статті 1265 ЦК України право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
В судовому засіданні позивачка та її представник зазначали, що ОСОБА_3 є двоюрідною бабусею ОСОБА_1 , а відтак остання є спадкоємицею за законом за лінією спорідноності з ОСОБА_3 .
Разом з тим, дослідженими в судовому засіданні документами ОСОБА_1 не довела ступінь спорідненості з ОСОБА_3 , на який вказувала в судовому засіданні (четвертий – двоюрідна баба) у зв`язку з відсутністю доказів того, що  ОСОБА_37 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , який є прадідом позивачки, є рідними братом і сестрою, а відтак не довела, що вона є спадкоємицею п`ятої черги за законом після ОСОБА_3 .
Водночас, судом встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_3 проживала однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з позивачкою ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_2 , яка була подарована спадкодавицею матері позивачки, та в наступному, в порядку спадкування перейшла у власність позивачки.
Отже, враховуючи положення статті 1264 ЦК України, встановлений судом факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, ОСОБА_1 слід вважати спадкоємицею четвертої черги.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. 
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За частиною 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживаючи з ОСОБА_3 та подавши заяву про прийняття спадщини після смерті останньої, хоча і поза межами шестимісячного строку, однак прийнятою нотаріусом, оскільки постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії саме у зв`язку з пропуском строку звернення із заявою до нотаріуса у спадковій справі, зведеній після смерті ОСОБА_3 не міститься, вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину.
Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не встановлено.
Спадкова справа відкрита нотаріусом за заявою ОСОБА_1 .
Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , є позивач по справі ОСОБА_1 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після її смерті, судом не встановлено. 
Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності за заповітом на земельні ділянки.
Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 роз`яснено, що ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 належне їй право на земельну ділянку (пай) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом АВК № 180771 (сертифікат КВ№ 02876). ОСОБА_1 має намір успадкувати земельні ділянки кадастровий номер 3223385300:04:001:0024 та 3223385300:04:12:0015 загальною площею 4,2906 га, що розташовані згідно державного акту “Переяслав-Хмельницький район Полого-Вергунівська сільська рада”. Разом з тим, документальних підтверджень, що означене право на пай та земельні ділянки є одним і тим самим об`єктом спадкування заявниця не надала.
Відповідно до заповіту, посвідченого 15.08.2004 секретарем Полого-Вергунівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Кузьменко Г.А., ОСОБА_3 належне їй право на земельну частку (пай), згідно з сертифікатом серії КВ № 0208762, виданим 24.12.1996 Переяслав-Хмельницькою РДА Київської області, заповіла ОСОБА_1 .
Також згідно з повідомленням ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області № 29-10-0.222-7203/2-23 від 08.08.2023 слідує, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 572 від 03.03.1997 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0208645 на ім`я ОСОБА_3 , члена КСП ім.Кірова Полого-Вергунівської сільської ради Переяслав-Хмельницького район Київської області, площею 4,52 га, на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА від 24.12.1996 № 423.
У Відділі наявний другий примірник державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_3 , серії ЯА № 577544, на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА від 18.04.2005 № 212 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,3906 га, що розташована за адресою: Київська область, Полого-Вергунівська сільська рада Бориспільського (бувший Переяслав-Хмельницький) району, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010533200600, кадастрові номери: 3223385300:04:001:0024, 3223385300:04:012:0015.
Судом досліджено копію Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 577544, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010533200600, виданого 08.11.2005 головою Переяслав-Хмельницької РДА Переяслав-Хмельницького району на ім`я ОСОБА_3 про те, що вона на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА від 18.04.2005 № 212 є власником земельної ділянки площею 4,3906 га, яка розташована на території Полого-Вергунівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельній ділянці присвоєно кадастрові номери: 3223385300:04:001:0024 та 3223385300:04:012:0015. 
Крім того, з листа ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 24.11.2025 № 29-10-0.335/4п/2-25 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай), серії КВ № 0208762, площею 4,52 га зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , члена КСП ім.Кірова Полого-Вергунівської сільської ради Переяслав-Хмельницького район Київської області, на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА від 24.12.1996 № 423. Згідно книги руху сертифікатів на право на земельну частку (пай), наявний запис від 05.04.2000 за № 25 про перехід права на земельну частку (пай) від ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серії НОМЕР_10 .
Також на ім`я ОСОБА_3 зареєстрований сертифікат серії КВ № 0208645 на право на земельну частку (пай), площею 4,52 га, на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА від 24.12.1996 № 423. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Частинами 1 та 2 ст. 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Як вбачається з матеріалів справи, до ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АВК № 180771, перейшло право на земельну частку (пай) від ОСОБА_5 . Також на ім`я ОСОБА_3 зареєстрований сертифікат серії КВ № 0208645 на право на земельну частку (пай), площею 4,52 га, на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА від 24.12.1996 № 423. Окрім того, за ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯА № 577544, зареєстровано право приватної власності на землю за № 010533200600, кадастрові номери: 3223385300:04:001:0024, 3223385300:04:012:0015.
Сертифікати серії АВК № 180771 та серії КВ № 0208645 позивачем до позовної заяви не долучалися, про їх втрату позивач суд не повідомляла, доказів втрати сертифікатів не надала.
Водночас, сертифікат, який засвідчує право на частку є підставою для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.
Технічної документації на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223385300:04:001:0024 та 3223385300:04:012:001 позивачка також не надала.
Отже, позивачка не довела перед судом тієї обставини, що технічна документація на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223385300:04:001:0024 та 3223385300:04:012:001 виготовлена на підставі інших, ніж йдеться у позові сертифікатів серії АВК № 180771 та серії КВ № 0208645.
Враховуючи наведене, вимогу у позові про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом слід задовольнити, у вимозі про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом та за законом права на пай слід відмовити.
Вимога позивачки щодо визнання її такою, що прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_3 , шляхом фактичного проживання з нею однією сім`єю та здійснення витрат на її поховання задоволенню не підлягає, оскільки в силу прямої норми закону спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину і додаткового підтвердження судом не потребує. Достатнім для висновку про те, чи прийняла особа спадщину є встановлення судом факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини.
Крім того, враховуючи, що відповідно до ч. 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, вимога про зобов`язання державного реєстратора щодо вчинення означеної дії задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ташанської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Поповченко Юлія Володимирівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права та права власності на земельні ділянки, - задовольнити частково.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Визнати за ОСОБА_1  право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223385300:04:001:0024 та 3223385300:04:012:001, площею 4,3906 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Полого-Вергунівської сільської ради Бориспільського (колишній Переяслав-Хмельницький) району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯВ № 577544, виданого на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА№ 212 від 18.04.2025.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2026 року.

Суддя         В.В.Хасанова