Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/1824/26 
Провадження № 2/376/1770/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі: 
Головуючого судді - Коваленка О.М.,
за участю секретаря - Щур Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного судового провадження в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання та виховання малолітньої дитини, 

В с т а н о в и в:
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що у ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) наявний спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Сквирським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) 23 грудня 2022 року. 
Наразі ОСОБА_3 проживає із позивачем у квартирі, яку вона орендує. 
Відповідач допомагав із забезпеченням свого сина, зокрема надавав кошти на оплату оренди квартири в якій проживає Позивач із ОСОБА_3 . Однак починаючи з лютого 2026 року Відповідач перестав допомагати позивачу утримувати їхнього спільного сина, у зв`язку із зазначеним, фінансове навантаження на позивача значно збільшилось. 
З метою реалізації права дитини на належне утримання, Позивач раніше зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 травня 2026 року у справі № 376/1361/26 у видачі судового наказу було відмовлено. Підставою для відмови стало те, що сторони не перебувають у шлюбі, а суду не було надано актового запису про народження дитини, щоб встановити, чи здійснено запис про батька дитини за його заявою або зі слів матері (ст. 161 ЦПК України). На підставі ч. 2 ст. 166 ЦПК України Позивачу було роз`яснено право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Для усунення сумнівів щодо батьківства Відповідача та підтвердження безспірності обов`язку з утримання дитини, Позивачем було отримано Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00059023317 від 12 червня 2026 р. Відповідно до даного Витягу, підставою запису відомостей про батька є Спільна заява батька та матері дитини про державну реєстрацію народження від 23 грудня 2022 року. Це беззаперечно підтверджує, що Відповідач добровільно та офіційно визнав своє батьківство щодо ОСОБА_3 , що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України.
ОСОБА_3 проживає разом із Позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди квартири від 16 жовтня 2025 року.
На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просить суд стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання спільного малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини до суду - з 19 червня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 до суду не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Суд, вважає за можливе ухвалити рішення при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданим Сквирським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) 23 грудня 2022 року. 
Наразі ОСОБА_3 проживає із позивачем у квартирі, яку вона орендує за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди квартири від 16 жовтня 2025 року.
Відповідач допомагав із забезпеченням свого сина, зокрема надавав кошти на оплату оренди квартири в якій проживає Позивач із ОСОБА_3 . Однак починаючи з лютого 2026 року Відповідач перестав допомагати позивачу утримувати їхнього спільного сина, у зв`язку із зазначеним, фінансове навантаження на позивача значно збільшилось. 
З метою реалізації права дитини на належне утримання, Позивач раніше зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 травня 2026 року у справі № 376/1361/26 у видачі судового наказу було відмовлено. Підставою для відмови стало те, що сторони не перебувають у шлюбі, а суду не було надано актового запису про народження дитини, щоб встановити, чи здійснено запис про батька дитини за його заявою або зі слів матері (ст. 161 ЦПК України). На підставі ч. 2 ст. 166 ЦПК України Позивачу було роз`яснено право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Для усунення сумнівів щодо батьківства Відповідача та підтвердження безспірності обов`язку з утримання дитини, Позивачем було отримано Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00059023317 від 12 червня 2026 р. Відповідно до даного Витягу, підставою запису відомостей про батька є Спільна заява батька та матері дитини про державну реєстрацію народження від 23 грудня 2022 року. Це беззаперечно підтверджує, що Відповідач добровільно та офіційно визнав своє батьківство щодо ОСОБА_3 , що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Враховуючи те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу), доказів знаходження на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, стану здоров`я тощо, надано не було, виходячи з принципу розумності та справедливості судового рішення, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на одну неповнолітню дитину слід встановити в розмірі 1\4 частини заробітної плати (доходу) відповідача.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини - 22.06.2026 року, стягнення слід проводити саме із цієї дати.
На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1331,20 грн. судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180,181,182,183,191 СК України, ст. ст. 2,4,12, 13, 19,76,81, 258,259,263 - 265,274, 354, 430 ЦПК України, суд, -

Ухвалив :

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання та виховання малолітньої дитини- задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання спільного малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини до суду - з 22 червня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття..
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Стягнення аліментів проводити в особі матері ОСОБА_1 , починаючи з 22.06.2026 року і продовжувати до повноліття дитини.
Рішення в частині місячного стягнення аліментів підлягає до негайного виконання.
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Суддя: О.М. Коваленко