Справа № 355/239/26 
Провадження № 2/355/589/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року  селище Баришівка 

Баришівський районний суд Київської області у складі 
головуючої судді Цирулевської М. В., 
за участю секретарів судового засідання Білоног В. О., Старенької С. М., Котенко Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачки.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (надалі також позивач, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», новий кредитор) звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 (надалі також відповідач,  ОСОБА_1 , клієнт, позичальник, споживач).
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі також первісний кредитор, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», товариство, кредитодавець) та  ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 8335932 (надалі також договір № 8335932 від 26.06.2025, кредитний договір, договір), за умовами якого кредитодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 2000,00 грн строком на 360 днів (з 26.06.2025 до 20.06.2026) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 % в день, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, а також зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 17,25% від суми наданого кредиту та неустойки у випадку порушення кредитного зобов`язання в розмірі 100,00 грн за кожен день понадстрокового користування.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) `323373, що був надісланий на вказану відповідачкою на електронну адресу, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін договору зазначені в розділі реквізити сторін.
Кредитодавцем ідентифіковано позичальника  ОСОБА_1 та встановлено, що остання використала/наклала наступні електронні підписи/одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме: підпис `323373 26.06.2025 13:50:35, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 2000,00 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 за посередництва платіжної установи ТОВ «Европейська платіжна система».
Згідно із листом №23/12/25-25216 від 23.12.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» повідомило та підтвердило, що на банківський рахунок відповідачки на підставі платіжної інструкції перераховано кошти на виконання умов договору № 8335932 від 26.06.2025. Водночас, відповідно до довідки № КД-000018138 від 26.12.2025 ТОВ «Европейська платіжна система» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20/1 від 30.09.2020, укладеного між ТОВ «Европейська платіжна система» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 26.06.2025, сума 2000,00 грн за номером платіжної картки № НОМЕР_1 .
Ураховуючи умови кредитного договору та здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, які складають 1585,00 грн, заборгованість останньої за кредитним договором складає 7059,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1729,00 грн - сума заборгованості за процентами, 0 грн – сума заборгованості за комісією, та 3330,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою.
16.09.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає такі права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором № 8335932 від 26.06.2025.
Відповідно до реєстру прав вимог №23/12/25-01 від 23.12.2025 до договору факторингу №16/09/25 від 19.09.2025 ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором про надання коштів у кредит № 8335932 від 26.06.2025 у розмірі 7059,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1729,00 грн - сума заборгованості за процентами, 0 грн – сума заборгованості за комісією, та 3330,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою. 
Означена сума заборгованості є непогашеною відповідачкою перед позивачем, як новим кредитором, якому відступлено право вимоги за означеним вище договором факторингу.
Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення із відповідачки заборгованості за договором № 8335932 від 26.06.2025 у загальному розмірі 7059,00 грн. Водночас, в подальшому стороною позивача подана заява про зменшення позовних вимог (в порядку ст. 49 ЦПК України), позивач просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором на суму 3729,00 грн,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1729,00 грн - сума заборгованості за процентами.
Також позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином.

Відповідачка скористалася процесуальним правом на подання відзиву на позов, проти позовних вимог заперечила частково з підстав здійснення нею оплат/платежів за кредитним договором. Відповідачка просила також відмовити у стягненні сум комісії та неустойки за безпідставністю. 
У судові засідання відповідачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи.
11 лютого 2026 року до Баришівського районного суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», за підписом керівника позивача Велікданова Сергія Костянтиновича (а.с. 2–5).
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 27.02.2026 відкрито провадження (спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін) в означеній справі, судове засідання призначено на 30.03.2026 (а.с. 33-34).
Копії вказаної ухвали суду направлено сторонам по справі. Судом встановлені строки для подання: відповідачкою - відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; позивачем - відповіді на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву; відповідачкою – заперечення протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.
Крім того, ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 27.02.2026 судом витребувано докази із банківської установи (а.с. 35).
У позовній заяві, поданій через систему «Електронний суд», міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 4(зворот).
Аналогічні за змістом клопотання були подані представником позивача через систему «Електронний суд» 06.03.2026 (а.с. 43), 03.04.2026 (а.с. 68), 11.05.2026 (а.с. 78), 12.06.2026 (а.с. 96). 
Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цієї справи, ухвала про відкриття провадження у цій справі та судова повістка доставлені до електронного кабінету відповідачки в системі «Електронний суд» 06.03.2026 о 05:24:36 год, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу (а.с. 42), що відповідно до пункту 2 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) вважається належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи.
27.03.2026 відповідачкою через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, із викладенням доводів проти частини заявлених позовних вимог та долученням доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 47-48).
25.03.2026 представником позивача, адвокатом Ткаченко Ю. О., через систему «Електронний суд» подана заява про зменшення позовних вимог (в порядку ст. 49 ЦПК України) (а.с. 49).
30.03.2026 через систему «Електронний суд» відповідачкою подана заява про розгляд справи без її участі (а.с. 53).
У судове засідання 30.03.2026 сторони та/або їх представники не з`явилися. Інших заяв та/або клопотань від сторін не надходило.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 30.03.2026 розгляд справи відкладено на 30.04.2026 (а.с. 56).
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 31.03.2026 виправлено описку, допущену в ухвалі Баришівського районного суду Київської області від 27.02.2026 про витребування доказів у справі №355/239/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, замінивши неправильну дату закінчення періоду, а саме «39.06.2025», на правильну дату «29.06.2025» (а.с. 58). Означену ухвалу суду направлено до банківської установи для виконання.
Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цієї справи, судова повістка доставлена до електронного кабінету відповідачки в системі «Електронний суд» 02.04.2026 о 00:50:32 год, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу (а.с. 62).
28.04.2026 через систему «Електронний суд» відповідачкою подана заява про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів (а.с. 69).
У судове засідання 30.04.2026 сторони та/або їх представники не з`явилися. Інших заяв та/або клопотань від сторін не надходило.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 30.04.2026 розгляд справи відкладено на 03.06.2026 (а.с. 71).
Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цієї справи, судова повістка доставлена до електронного кабінету відповідачки в системі «Електронний суд», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу (а.с. 76).
02.06.2026 через систему «Електронний суд» відповідачкою подана заява про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів (а.с. 81).
У судове засідання 03.06.2026 сторони та/або їх представники не з`явилися. Інших заяв та/або клопотань від сторін не надходило.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03.06.2026 розгляд справи відкладено на 17.08.2026 (а.с. 71).
Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цієї справи, судова повістка доставлена до електронного кабінету відповідачки в системі «Електронний суд», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу (а.с. 92).
14.07.2026 до суду, на виконання ухвали суду від 31.03.2026, надійшов лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вих. №20.1.0.0.0/7-260708/114829-БТ із запитуваною судом інформацією.
13.08.2026 через систему «Електронний суд» відповідачкою подана заява про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.
У судове засідання 17.08.2026 сторони та/або їх представники не з`явилися. Інших заяв та/або клопотань від сторін не надходило
Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (з огляду та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 26 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та  ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8335932 (а.с. 13-20).
Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
У п. 2.2.1-2.2.4 кредитного договору сторони обумовили параметри та умови кредиту. Зокрема, сума кредиту становить 2000,00 грн; строк кредитування (строк договору) - 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу - 915,00 грн; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11.
Пунктом 2.2.8 кредитного договору обумовлено, що комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 грн); дата надання кредиту: 26.06.2025; дата повернення кредиту: 20.06.2026; процентна ставка/день - 0,95 % (фіксована); орієнтовна загальна вартість кредиту – 9185,00 грн; неустойка/день: 100,00 грн.
За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом (його залишком), за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення Заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4. п. 2.2. та п.п. 2.2.5. п. 2.2. договору (п. 6.1 кредитного договору).
Із розділу 11 кредитного договору суд встановив, що у графі «Позичальник», після реквізитів відповідачки, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: 323373, а також номер електронного платіжного засобу:  НОМЕР_1  (а.с. 20).
Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська платіжна система» № КД-000018138 від 26.12.2025 ТОВ «Европейська платіжна система» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20/1 від 30.09.2020, укладеного між ТОВ «Европейська платіжна система» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 26.06.2025, сума 2000,00 грн за номером платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 21(зворот).
Крім того, на виконання ухвали Баришівського районного суду Київської області від 31.03.2026 листом вих. №20.1.0.0.0/7-260708/114829-БТ від 08.07.2026 (а.с. 106-107) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило суд, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 . До означеного листа додано також рух коштів (виписку) по картці № НОМЕР_3 за період з 26.06.2025 по 29.06.2025, з якої вбачається надходження 26.06.2025 на означену картку суми в розмірі 2000,00 грн
Згідно із розрахунком заборгованості, що підготовлений ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», суд встановив, що, станом на 23.12.2025, сукупна заборгованість відповідачки перед позивачем згідно кредитного договору становить 7059,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1729,00 грн - сума заборгованості за процентами, 0 грн – сума заборгованості за комісією, та 3330,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою. 
За доводами позовної заяви, здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - 1585,00 грн.
16 вересня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25 (а.с. 23(зворот) – 25), відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відступити ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Факт оплати ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на користь ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно із означеним договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією №579937984.1 від 24.12.2025 (а.с. 19), відповідно до якої ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перерахувало ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» плату за укладення договору факторингу в сумі 5194511,18.
Із витягу з реєстру прав вимоги №23/12/25-01 від 23.12.2025 до договору факторингу (а.с. 20) слідує, що ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору в сумі 7059,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1729,00 грн - сума заборгованості за процентами, 0 грн – сума заборгованості за комісією, та 3330,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою.
На час розгляду справи судом відповідачкою не надано даних та належних і допустимих доказів, що свідчать про повне погашення заборгованості за кредитним договором.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Відповідачкою не заявлено та не обґрунтовано доводів щодо несправедливості умов кредитного договору. 
Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачки, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, на суму 3729,00 грн,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1729,00 грн - сума заборгованості за процентами.
Позивач вважає, що відповідачкою порушено умови договору № 8335932 від 26.06.2025, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин.
Щодо змісту кредитного договору, а також правового регулювання питань стягнення заборгованості за договором, що складаються із сум основного боргу та процентів за користування коштами, суд застосовує такі норми права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (кредитодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).
За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, відповідно до якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
За п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит, зокрема, зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Суд при цьому зазначає, що 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (надалі також Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно із п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Щодо правового регулювання питання відступлення прав вимоги за кредитним договором на умовах факторингу.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Норми процесуального права, що підлягають застосуванню.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом позову є стягнення заборгованості позичальника (відповідачки) внаслідок неповернення суми кредиту та несплати процентів річних.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідачку - спростувати розмір існуючої заборгованості.

V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову.
За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке.
Судом встановлено, що договір кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025 укладено в електронній формі.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписано електронним підписом позичальника (відповідачки), який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону/електронну пошту, що зазначені в договорі та належать відповідачці.
Суд дійшов висновку, що при укладенні договору його сторонами було погоджено усі істотні умови договору позики.
Договір кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025 є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Суд вважає доведеними обґрунтування позовної заяви щодо переходу до позивача прав вимоги за договором кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025; позивачем надані належні та достатні докази для підтвердження обставин набуття ним прав кредитора за означеним договором.
Суд доходить до переконання, що відповідачкою порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідачка не здійснила розрахунок за договором у повному обсязі в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню.
Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), просив стягнути крім заборгованості за основною сумою боргу (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість за договором кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025 становить 3729,00 грн,00 грн, з яких 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1729,00 грн - сума заборгованості за процентами.
Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Водночас, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України (ч. 3 ст. 263 ЦПК України).
Отже, вищевказані принципи вказують, зокрема, на те, що суд зобов`язаний перевірити розрахунок заборгованості незалежно від наявності та/або відсутності заперечень щодо нього зі сторони відповідачки

Щодо стягнення суми основного боргу.
Як встановлено судом, відповідачці як кредит були перераховані кошти у розмірі 2000,00 грн на виконання умов договору кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025. 
Спосіб перерахування коштів відповідає умовам договору і заявці відповідачки. Перерахування суми кредиту на вказану у договорі платіжну картку, як і видачу такої картки на ім`я відповідачки, підтверджено банківською установою. 
Відтак, оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд доходить висновку про підтвердження факту отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 2000,00 грн за договором кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025.
Належних доказів того, що відповідачка повернула кошти у сумі 2000,00 грн (заявлена позивачем до стягнення сума за тілом кредиту) за означеним кредитним договором, матеріали справи не містять.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 2000,00 грн основного боргу.

Щодо заборгованості зі сплати процентів.
За розрахунками позивача, розмір процентів, які має сплатити відповідачка за договором кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025, становить 1729,00 грн.
Водночас, відповідно до умов кредитного договору строк кредитування – 360 днів, фіксована процентна ставка - 0,95 % в день.
З огляду та на підставі норм Закону №3498-ІХ, які набрали чинності 24.12.2023, розмір денної процентної ставки із 24.12.2023 по 22.04.2024 не може перевищувати 2,5%, із 23.04.2024 по 20.08.2024 - 1,5%, а із 21.08.2024 - 1,0%.
Відтак, з огляду на дату укладення договору – 26.06.2025 - визначена у кредитному договорі денна процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 0,95% відповідає пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у редакції Закону №3498-ІХ.
Розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом здійснений позивачем по 23.12.2025, тобто, в межах строку кредитування, що узгоджується із послідовними висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц.
Разом з тим, з урахуванням всього вищевказаного, суд зауважує, що за умовами кредитного договору відповідачка мала сплатити 6840,00 грн процентів (2000,00 х 0,95 % х 360 днів).
При цьому, позивачем заявлені позовні вимог про стягнення загальної суми заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у меншому розмірі, а саме: 1729,00 грн, що є правом позивача та не погіршує становище відповідачки.
За таких висновків суду, з відповідачки підлягає стягненню сума відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1729,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду та на підставі ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а також зважаючи на приписи ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджені докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею.
За результатами, суд, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог), а саме стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025 в сумі 3729,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) – 2000,00 грн, заборгованість за відсотками - 1729,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає таке.
Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 2662,40 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579939631.1 від 05.02.2026 (а.с. 1).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в означеній сумі.
Щодо витрат на правничу допомогу, які просить стягнути позивач із відповідачки, суд зазначає та виснує таке.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 4500,00 грн, на підтвердження понесення яких долучив копії таких документів: договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, витягу з акту №4-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої договори від 30.12.2025 на суму 4500,00 грн, акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжна інструкція від 16.01.2026 на підтвердження факту оплати наданої правничої допомоги (а.с. 13- 18).
Суд доходить висновку, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача його представником надано всі необхідні докази.
Відповідачка ні заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, ні обґрунтувань щодо неспівмірності таких витрат не подала.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 904/3583/19), обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Відтак, зважаючи на відсутність вчинення відповідачкою дій, спрямованих на заперечення проти вимог позивача відносно відшкодування витрат на правову допомогу, суд позбавлений процесуальної можливості розглянути питання щодо зменшення та/або неспівмірності заявлених вимог про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а тому з відповідачки слід стягнути витрати на правничу допомогу, зважаючи на висновки суду про задоволення позову, в розмірі 4500,00 грн.
Враховуючи все вищевикладене, керуючись положеннями Законів України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», ст. 1, 3, 12, 15, 16, 204, 207, 509, 510, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610-612, 625-629, 638, 639, 641, 642, 1046, 1048 - 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» суму заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) № 8335932 від 26.06.2025 в сумі 3729,00 грн (три тисячі сімсот двадцять дев`ять гривень 00 копійок), з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) – 2000,00 грн, заборгованість за відсотками - 1729,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення складено 18.08.2026.

Дані відносно позивача:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП»
код ЄДРПОУ: 44280974
реквізити: IBAN № НОМЕР_4 у AT «ОТП БАНК», код банку 300528
вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, Київська область, 08205
Дані відносно відповідачки:
ОСОБА_1  
ІНФОРМАЦІЯ_1 
РНОКПП: НОМЕР_5 
АДРЕСА_1 .

Суддя
Баришівського районного суду
Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА