УХВАЛА

14 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 904/1926/23 (904/26/25) 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В. Г.

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" (вх. № 4960/2026)

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2026
у складі колегії суддів: Іванова О. Г. - головуючого, Верхогляд Т. А., Паруснікова Ю. Б.
у справі № 904/1926/23 (904/26/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт"
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж",
відповідача-2: Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" - арбітражний керуючий Палкін Андрій Юрійович
про визнання недійсними пунктів кредитного договору 
у межах справи № 904/1926/23
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж", -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/1926/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж".
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" та Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсними пунктів 2, 4.7 кредитного договору №Б045Г/С від 04.02.2010, в редакції Договору від 25.07.2016.
19.05.2025 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/1926/23 (904/26/25) позовні вимоги задоволено частково.
Визнано недійсними пункти 2, 4.7 кредитного договору № Б045Г/С від 04.02.2010, в редакції Договору від 25.07.2016 про внесення змін до кредитного договору №Б045Г/С від 04.02.2010, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боріваж" та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", в частині сплати винагороди за користування кредитом.
В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 514,00 грн.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 514,00 грн.
06.11.2025 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/1926/23 (904/26/25) замінено позивача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт".
22.12.2025 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/1926/23 (904/26/25) замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" - арбітражного керуючого Шевченко В.Є. на його правонаступника - розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" - арбітражного керуючого Палкіна А. Ю. 
05.02.2026 постановою Центрального апеляційного господарського суду (повний текст постанови складено 18.06.2026) рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1926/23(904/26/25) в частині задоволення позовних вимог - скасовано.
Прийнято у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Решту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі № 904/1926/23 (904/26/25) - залишено без змін.
24.06.2026 (через підсистему "Електронний суд") Товариством з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить:
- здійснити процесуальне правонаступництво та замінити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" - арбітражного керуючого Палкіна Андрія Юрійовича на його правонаступника - розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" - арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича ;
- скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2026 повністю та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 у справ № 904/1926/23 (904/26/25) в частині задоволення позовних вимог.
24.06.2026 зазначену касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), суддів: Жукова С. В., Картере В. І.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 
Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, порушення яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустився суд при прийнятті оскаржуваного судового рішення, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цього рішення.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи; обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої цієї ж статті (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.
У разі оскарження судового рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги. 
З огляду на принципи диспозитивності, рівності та змагальності Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу касаційного оскарження, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом зазначених принципів господарського судочинства.
Згідно з частиною четвертою статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. 
За змістом частини першої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначати конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Всупереч наведеному Товариством з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" у касаційній скарзі чітко не зазначено, які саме норми матеріального та/або норми процесуального права були неправильно застосовані та/або порушені судом апеляційної інстанції, та в чому конкретно полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апеляційним судом при прийнятті оскаржуваної постанови, а також не вказано підставу (підстави), передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
Зміст касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" зводиться до викладення позиції щодо позовних вимог про визнання недійсними пунктів кредитного договору, щодо заявленої позовної давності, щодо кінцевого бенефіціарного власника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", незгоди з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, а також до посилань на окремі правові позиції Верховного Суду в обґрунтування касаційної скарги. Проте, за оцінкою суду, наведені доводи не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України.
Отже, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: вказати підставу (підстави), передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга, та належно її (їх) обґрунтувати.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 904/1926/23 (904/26/25) - залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт" строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю ""Кам`янське-Естейт", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Пєсков