Справа №760/35781/25
2/760/11289/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Фіцай О.Л. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року Позивач КП «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх обов`язків щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 58600,63 грн.
На момент подачі позову заборгованість не погашена, а тому Позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість у судовому порядку, а також понесені судові витрати.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2026 року головуючим у справі визначено суддю Фіцай О.Л.
Ухвалою суду від 06.05.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
30.06.2026 року ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому Відповідач проти позову заперечує, просить застосувати наслідки спливу позовної давності до заявлених вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення Відповідач обґрунтовує пропуском строку позовної давності за значну частину періоду, безпідставністю нарахування пені під час дії воєнного стану, відсутністю факту споживання послуги з гарячого водопостачання у зв`язку з опломбуванням запірної арматури, нікчемністю договору цесії та недоведеністю розміру заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи Відповідача ОСОБА_1 , суд встановив наступні обставини.
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, а правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води - Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII та відповідними правилами, затвердженими постановами КМУ від 21.08.2019 №830 та від 11.12.2019 №1182.
Відповідно до вимог наведених нормативно-правових актів послуги надаються споживачеві згідно з договорами, що оформляються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання.
На виконання вимог законодавства КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типових договорів підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085), а типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води оприлюднено на офіційному веб-сайті виконавця.
Згідно з наявними в матеріалах справи відомостями Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
Квартира за вказаною адресою під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло- та водопостачання, а отже Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 - послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Відповідач від послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася), крім послуги з гарячого водопостачання, обставини щодо якої оцінені судом нижче.
Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін, а саме: Позивач надає послуги та щомісячно надсилає споживачеві платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а Відповідач споживає надані послуги та зобов`язана оплатити їх вартість.
Відповідно до ст. 20 Закону, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Проте Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.09.2025 складає, зокрема: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 16859,10 грн (інфляційна складова 2882,91 грн, 3% річних 757,97 грн) та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 29057,56 грн (інфляційна складова 4115,78 грн, 3% річних 1221,51 грн, пеня 1486,17 грн) та заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг, а згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також плату за абонентське обслуговування.
Як вбачається з матеріалів справи, у Відповідача також існує заборгованість за період з 01.11.2021 з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1441,68 грн та з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 777,95 грн.
Крім того, Позивач на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», набув право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн та послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.
Загальний розмір заборгованості станом на 30.09.2025 складає 58600,63 грн та підтверджується розрахунком заборгованості, складеним та завіреним Позивачем.
Вирішуючи клопотання Відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Карантин на всій території України було встановлено з 12 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 та неодноразово продовжувано; його дію відмінено 30 червня 2023 року.
Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся на строк дії такого стану. Зазначений пункт 19 виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025.
Частиною 3 ст. 263 ЦК України встановлено, що від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Приймаючи до уваги те, що карантин на всій території України було відмінено 30 червня 2023 року, а перебіг позовної давності було зупинено до прийняття Закону № 4434-IX від 14.05.2025, суд вважає, що Позивач, звернувшись з позовом до суду у грудні 2025 року, не пропустив строк позовної давності, у тому числі й за вимогами за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 та за період з 01.11.2021, а тому клопотання Відповідача ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає.
Посилання Відповідача на постанови Верховного Суду у справах № 757/48080/21-ц та № 554/10497/22 щодо необхідності доведення поважності причин пропуску строку окремо за кожним помісячним платежем суд відхиляє, оскільки з наведених вище підстав строк позовної давності Позивачем не пропущено, а відтак питання поважності причин його пропуску не постає.
Доводи Відповідача ОСОБА_1 про недоведеність розміру та походження заборгованості суд відхиляє, оскільки розмір заборгованості та нарахованих 3% річних, інфляційних втрат і пені підтверджується розрахунком заборгованості, складеним та завіреним Позивачем, який відповідає вимогам закону, є арифметично правильним та Відповідачем належними і допустимими доказами не спростований. Оборотно-сальдова відомість та наряди на включення/відключення опалення не є єдиними доказами, на яких ґрунтуються вимоги Позивача, а надані Позивачем у сукупності докази є достатніми для встановлення обсягу спожитих послуг та розміру заборгованості. При цьому відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє особу, яка фактично споживає теплову енергію, від обов`язку оплатити її вартість (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16).
Доводи Відповідача про нікчемність договору цесії та необхідність виключення періоду до 01.05.2018 суд до уваги не бере, оскільки заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги, право вимоги за якою набуто Позивачем на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, становить 0,00 грн та до стягнення за цим позовом не заявлена, а тому наведені Відповідачем заперечення в цій частині на обсяг задоволених вимог не впливають.
Доводи Відповідача про безпідставність нарахування плати за послугу з гарячого водопостачання та за абонентське обслуговування цієї послуги у зв`язку з опломбуванням запірної арматури суд також відхиляє, оскільки заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води та з постачання гарячої води за спірний період становить 0,00 грн і Позивачем до стягнення не заявлена, а заявлена до стягнення плата за абонентське обслуговування стосується послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води в межах індивідуального договору і від фактичного відбору гарячої води не залежить.
Доводи Відповідача про безпідставність нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних у період дії воєнного стану з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 суд оцінює критично. Наведена постанова стосується заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Разом з тим інфляційні втрати та 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, за своєю правовою природою не є неустойкою (санкцією), а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку із знеціненням коштів та користуванням ними, а тому на них зазначена заборона не поширюється. Стягнення заявленої Позивачем пені у розмірі 1486,17 грн, нарахованої за послуги з постачання теплової енергії, здійснено Позивачем у межах наданого ним розрахунку, який Відповідачем належними доказами не спростовано; при цьому розмір пені є арифметично правильним та не перевищує меж, установлених законом.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач порушила свої зобов`язання щодо оплати за спожиті послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, яка залишається непогашеною, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути її в примусовому порядку.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач надані ним вимоги довів належними та допустимими доказами, тоді як Відповідач наведених Позивачем обставин не спростувала.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають понесені ним судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд,

ухвалив:
1. Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 58600,63 грн.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» компенсацію понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі суми судового збору 3028,00 грн.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4. Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», адреса: м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ: 40538421;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: О.Л. Фіцай