ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року 
м. Київ
справа №826/2219/17
адміністративне провадження № К/9901/68449/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів -Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2018 (суддя: Федорчук А.Б.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 (судді: Кучма А.Ю., Безименна Н.В., Бєлова Л.В.)
у справі № 826/2219/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»
до Головного управління ДПС у Харківській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (далі - позивач, ТОВ «Карпатигаз», Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач, ПО ДПІ ГУ ДФС у Харківській області, податковий/контролюючий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.09.2016 № 0002331200, № 0002321200, № 0002311200, № 0002301200.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив, що у 2016 році камеральна перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ «Карпатигаз» самостійно визначеного податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу проведена податковим органом поза межами наданої йому законодавчої компетенції. Також позивач заперечує висновки акту перевірки від 05.09.2016 №223/20-16-12-23/337504782 щодо порушення ТОВ «Карпатигаз» вимог п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України в частині недотримання 10-денного строку сплати податкового зобов`язання з тієї підстави, що затримка у перерахуванні податку до відповідного бюджету виникла виключно з вини обслуговуючого банку.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2018 (т. 1 а.с. 204-212), залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 (т. 2 а.с. 11-17) позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 28.09.2016 № 0002331200, № 0002321200, № 0002311200, № 0002301200.
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, податковий орган звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою (т. 2 а.с. 20-22), в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В доводах касаційної скарги позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, податковий орган зазначив, що кошти зі сплати позивачем податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами за платіжними доручення від 30.05.2016 та граничним строком сплати 30.05.2016 надійшли до бюджету 31.05.2016, тобто із затримкою на 1 день, чим порушено вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, як наслідок застосовано штрафні санкції на підставі ст. 126 Податкового кодексу України. При цьому, відповідач зазначає, що вина банку у несвоєчасному перерахуванні коштів відсутня, оскільки платіжні доручення від 30.05.2015 на адресу банку Товариством направлені 30.05.2016 у період часу з 18:00:13 до 18:01:26, тобто після закінчення операційного часу банку, у зв`язку з чим відсутні законодавчо визначені підстави для звільнення позивача від відповідальності, визначеної ст. 126 Податкового кодексу України. 
Щодо проведення податковим органом у 2016 році камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, то скаржник зазначив, що єдиною вимогою, яка міститься в ст. 75 ПК України є те, що така перевірка має проводитися на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а відтак при проведенні перевірки контролюючим органом було взято до уваги саме інформацію, зазначену ним у поданих податкових деклараціях з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) за квітень 2016 року, суми по якій підлягали сплаті платником податків у строк до 30.05.2016, з огляду на що висновки суддів попередніх інстанцій про те, що предметом камеральної перевірки може бути лише податкова звітність, є помилковими, оскільки норми Податкового кодексу України, не містить таких застережень.
Позивач надіслав відзив на касаційну скаргу (т. 2 а.с. 42-48), в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. 
При цьому, посилаючись на постанову Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 826/18513/16, Товариство зазначило, що саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку (а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету) законодавець пов`язує настання певних правових наслідків, зокрема, своєчасність сплати узгодженого податкового зобов`язання.
Також, посилаючись на висновків Верховного Суду, викладені у постановах від 14.06.2018 у справі № 812/1028/17, від 10.05.2018 у справі № 826/1975/17 та від 13.06.2018 у справі № 806/902/16, позивач зазначив, що у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки, тоді як питання ж своєчасності нарахування та сплати податків та зборів до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII, положення якого набрали чинності з 01.01.2017, могли бути предметом лише документальної перевірки, якій властиві інші ознаки в залежності від виду такої (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).
Відтак, за переконанням позивача, невиконання податковим органом Порядку проведення документальних планових/позапланових перевірок на виконання вимог статей 77, 78, 79 Податкового кодексу України призводить до порушення відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій та відсутності правових наслідків перевірки, яка не охоплювала на час її проведення питання своєчасності сплати грошового зобов`язання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.05.2016 ТОВ «Карпатигаз», як оператором спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», ТОВ «Карпатигаз» і компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, подало до Південної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області електронні звітні податкові декларації з рентної плати за квітень 2016 року, що підтверджується копіями декларацій з роздруківкою квитанцій № 2 про доставку електронного документу до податкової інспекції, які містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 49-74).
З податкових декларацій №9081049250 від 19.05.2016 (Красноградський район) та № 9081048845 від 19.05.2016 (Валківський район) вбачається, що ТОВ «Карпатигаз» задекларувало до сплати за звітний період податкове зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі: по Красноградському району - природний газ 4454265,15 грн., газовий конденсат 80153,25 грн.; по Валківському району - природний газ 41323449,19 грн., газовий конденсат 2403670,91 грн.
30.05.2016 Товариством в електронній системі «Система дистанційного банківського обслуговування клієнтів IFOBS» (надалі - Клієнт-банк) сформовано та направлено на проведення платежу обслуговуючому банку (ПАТ «Сбербанк») електронні платіжні доручення № 1450, №1451, № 1459, №1460 (т. 1 а.с. 170-173).
Суди встановили, що вказані платіжні документи хоча і були прийнятий банком 30.05.2016 (в межах операційного часу), однак операція за ним була проведена лише наступного дня (31.05.2016).
Співробітниками Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку підприємства «Договір про спільну діяльність від 10.06.2002 № 3 - уповноважена особа ТОВ «Карпатигаз» (код ЄДРПОУ 337504782), з питань несвоєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами, за результатами якої складено акт перевірки від 05.09.2016 № 223/20-16-12-23/337504782, яким встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено узгоджене грошове зобов`язання з рентної плати за користування надрами (природного газу, газового конденсату), передбаченого п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, а саме: граничний термін сплати (до 30.05.2016) податку по Красноградському району - природний газ 4454265,15 грн., газовий конденсат 80153,25 грн.; по Валківському району - природний газ 41323449,19 грн., газовий конденсат 2403670,91 грн. прострочено на один день (т. 1 а.с. 16-18).
Позивачем подано до Контролюючого органу заперечення (т. 1 а.с. 24-26) на акт перевірки, за результатом розгляду яких, листом від 26.09.2016 № 2575/10/20-16-12-48 (т. 1 а.с. 27-29) податковий орган повідомив, що залишив висновки акту перевірки без змін.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.09.2016:
1) № 0002331200, яким за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 41323449,20 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 4132344,92 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання (т. 1 а.с. 11); 
2) № 0002321200, яким за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 2403670,90 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 240367,09 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання (т. 1 а.с. 12);
3) № 0002311200, яким за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 80153,30 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 8015,33 грн., що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання (т. 1 а.с. 13);; 
4) № 0002301200, яким на підставі абз. 2 ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 4454265,20 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 445426,52 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання (т. 1 а.с. 14).
Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем подано скарги до ГУ ДФС у Харківській області і до ДФС України (т. 1 а.с. 31-34, а.с. 40-45), за результатом розгляду скарги ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення від 18.11.2016 №6400/10/20-40-10-01-14 (т. 1 а.с. 35-38), яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача без задоволення.
Рішенням ДФС України від 25.01.2017 № 1497/6/99-99-11-03-01-25 (т. 1 а.с. 46-47), залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача без задоволення.
Позивач вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції виходили з того, що позивачем 30.05.2016 о 16:40, тобто вчасно сформовано та надано на виконання банку платіжні доручення щодо сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами, тоді як всупереч вимог п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та умов договору банківського рахунку, операція за результатами отримання 30.05.2016 банком платіжного доручення, останнім проведена лише на наступний день (31.05.2016), що виключає застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що право проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу лише з 01.01.2017, тоді як перевірка проведена у вересні 2016 року, що також є наслідком протиправності оскаржуваних рішень.
Колегія суддів Верховного Суду частково погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Щодо правомірності проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати грошового зобов`язання до 01.01.2017.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57, пункту 257.5 статті 257 ПК України сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України (у редакції, що діяла на момент проведення перевірки) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, серед іншого, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
За змістом статей 54, 58 ПК України підставою для винесення податкового повідомлення-рішення є акти перевірок податкового органу, у яких зафіксовані порушення податкового законодавства.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Камеральну перевірку, яка стала підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 28.09.2016 податковим органом проведено 05.09.2016.
Так, згідно з положеннями підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції від 01.08.2016 - чинній на момент проведення перевірки), камеральною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Тоді як згідно підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою, зокрема, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів 
21.12.2016 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII) змінено редакцію підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України та розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
Тобто, у тому числі протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 01.01.2017, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки.
Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 26.06.2018 у справі № 826/18513/16.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновки суддів попередніх інстанцій відносно того, що право проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу лише з 01.01.2017.
Протиправність проведення камеральної перевірки, висновки якої покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, обумовлює безпідставність визначення податкового правопорушення, як наслідок необґрунтованість застосування штрафних санкцій.
Разом з тим, щодо дати сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами, то колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п/п. 16.1.2-16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України (у редакції від.01.06.2016 - чинній на момент сплати податкового зобов`язання платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктами 31.1 та 31.3 ст. 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.
Згідно з п.п. 36.1, 36.2, 36.3 та 36.5 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57, пункту 257.5 статті 257 ПК України сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Як встановлено судом першої інстанції, податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за квітень 2016 року мали бути подані платником податку не пізніше 20.05.2016, а строк сплати податкового зобов`язання за такою декларацією настає протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, тобто з 21.05.2016 по 30.05.2016 включно.
30.05.2016 позивачем в електронній системі «Система дистанційного банківського обслуговування клієнтів iFOBS сформовано та направлено на проведення платежу обслуговуючого банку - ПАТ «Сбербанк» електронні платіжні доручення від 30.05.2016 № № 1450, 1451, 1459, 1460, що вбачається із зробленого скрін-шоту з електронного журналу реєстрації платіжних доручень електронної системи Клієнт-Банк (т. 1 а.с. 76-77). Зокрема, в графі «Дата поступлення в банк» електронного журналу реєстрації платіжних доручень електронної системи Клієнт-Банк, вбачається, що електронні платіжні документи № № 1450, 1451, 1459, 1460 прийняті банком 30.05.2016 о 16:41.
Відповідно п. 22.4 ст. 22 Закону України № 2346-III від 05.04.2001 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.
Згідно з п. 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку № 22 від 21.01.2004, Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня».
Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.
Як вірно встановили суди попередніх інстанцій, листом № 01/06-5 від 01.06.2016 позивач звертався до ПАТ «Сбербанк» з вимогою надати платіжні доручення, в тому числі платіжні доручення № № 1450, 1451, 1459, 1460 від 30.05.2016 в паперовому вигляді із зазначенням дати фактичного отримання платежу (відмітки банку), та надати пояснення причин невиконання банком доручення 30.05.2016. Однак банком не було надано позивачу витребуваних документів, про що повідомлялось відповідача листом № 16/06-18 від 16.06.2016 із наданням роздруківки з електронної системи «Клієнт-Банк» з якої видно дату та час вчинення операції (30.05.2016 о 16:41).
Також, листом № 16/06-18 від 16.06.2016 ТОВ «Карпатигаз» повідомило податковий орган про зазначені обставини із наданням роздруківки з електронної системи «Клієнт-Банк» з якої видно дату та час вчинення операції (30.05.2016 о 16:41) (т. 1 а.с. 83-84).
Більш того, судом першої інстанції надіслано на адресу ПАТ «Сбербанк» ухвалу від 09.11.2017 про надання інформації про отриманих Банком платіжних доручень (від 30.05.2016 № 1450; від 30.50.2016 №1451; від 30.05.2016 №1459; від 30.05.2016 №1460) від позивача та передання даних платіжних доручень до СЕП НБУ (т. 1 а.с. 181-182).
На адресу суду першої інстанції надійшов лист від 17.11.2017 №12435/4/07-2-1 за підписом керівника Центру супроводження розрахункових операцій ПАТ «Сбербанк» (. 1 а.с. 183-184), яким повідомлено, що платіжні доручення: №1450 на суму 50153,25 грн.; №1451 на суму 4454265,15 грн.; №1459 на суму 2404192,31 грн.; №1460 на суму 41323449,19 грн. надійшли до банку 30.05.2016, в той же день банком було надіслано платіжні доручення до СЕП НБУ, проте, НБУ повернув їх без виконання в зв`язку з надходженням після 18:00 год.
Відтак, суди попередніх інстанцій виходили з того, що датою сплати податкового зобов`язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа саме на виконання до банку платника, тобто саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку (а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету) законодавець пов`язує настання певних правових наслідків, зокрема, своєчасність сплати узгодженого податкового зобов`язання.
Однак, судова колегія звертає увагу, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 у справі № 804/4602/16 сформульовано висновок, відповідно до якого, з урахуванням вимог статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», - переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Наведена норма свідчить про те, що належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок. 
Тобто, висновки суддів попередніх інстанцій відносно того, що датою сплати податкового зобов`язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа саме на виконання до банку платника не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є саме надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок. 
Відтак, єдиною належною підставою для задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень є виключно протиправність проведення камеральної перевірки, що є наслідком зміни мотивів з яких виходили суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги.

Посилання податкового органу у касаційній скарзі на виявлені порушення, які зафіксовані актом перевірки, є безпідставними, оскільки відповідач до 01.01.2017 не був наділений правом перевіряти своєчасність справляння платником податків узгоджених сум грошового зобов`язання в межах камеральної перевірки, чим порушив вимоги підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, відтак акт перевірки у розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України є недопустимим доказом на підтвердження наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин, а отже судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають зміні в мотивувальній частині щодо підстав задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково. 
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 у справі № 826/2219/17 змінити у мотивувальній частині щодо підстав задоволення позовних вимог.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 у справі № 826/2219/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк