Єдиний унікальний № 371/1179/26
Номер провадження № 2/371/1509/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2026 р.         м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді      Кириленко М.О.
за участю секретаря судового засідання   Овчаренко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миронівка Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2026 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилалася на те, що 27 листопада 1993 року він зареєстрував шлюб із  ОСОБА_2 . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинені, шлюб має формальний характер. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджетну не мають, шлюбні стосунки не підтримують. Просить суд розірвати шлюб між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 10.07.2026 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на розірванні шлюбу наполягав.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на розірванні шлюбу наполягала.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебувають у шлюбі зареєстрованому 27 листопада 1993 року Відділом загсу Миронівської РДА Київської області, про що зроблено запис №127, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_1 від 27.11.1993 (а.с. 10). 
Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають наміру поновлювати сімейні відносини, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Положеннями п.3 ч.2 ст.18, ч.3 ст.ст.51,56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Матеріалами справи встановлено, що у сторін сім`я розпалася, шлюбні стосунки припинили, позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погодилася на розірвання шлюбу, про що вказала у письмовій заяві, яку подала до суду, сторони не бажають зберігати шлюб, спільного господарства не ведуть.
На підставі викладеного, ураховуючи, що надії на збереження сім`ї немає, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.
За ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 78, 81, 89, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 105, 112, 114-115 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 27 листопада 1993 року Відділом загсу Миронівської РДА Київської області, актовий запис №127 - розірвати.
Копію рішення направити до ДРАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         М.О. Кириленко