Справа № 489/185/25
2/468/233/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретарів судового засідання Серака Д.В., Волощук А.І., сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, яким просила встановити факт її перебування на утриманні батька - ОСОБА_3 в період з березня 2022 року по час своєї смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 . На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначила, що є донькою ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання при захисті України від військової агресії російської федерації. Вказує, що від батька вона отримувала повне матеріальне забезпечення і постійну грошову і натуральну (продукти, речі, тощо) матеріальну допомогу, яка була для неї основним джерелом існування як до війни, так і після російської агресії. Працювати вона не могла через наявність у неї малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших джерел існування в неї не було. Перед родами та після них вона потребувала матеріальної допомоги і утримання, оскільки не мала роботи, а з народженням дитини перебувала вдома за догядом за донькою. Вона проживала однією сім`єю з батьком дитини - ОСОБА_5 , але будучи мобілізованим ІНФОРМАЦІЯ_5 він загинув в бою ІНФОРМАЦІЯ_6 . З цього часу позивач взагалі, маючи на утриманні малолітню дитину, не маюча можливості працювати, повністю перейшла на утримання батька, який повністю її утримував, а в червні 2022 року будучи мобілізованим до ЗСУ брав участь у бойових діях, продовжував утримувати її і дитину до самої смерті, систематично висилаючи їй значні грошові перекази, а потім і взагалі з метою її утримання передав їй у користування свою платіжну картку, на яку надходили великі суми коштів його грошового забезпечення як військовослужбовця, за які вона проживала, не маючи інших джерел доходу, оскільки одноразову грошову допомогу по загибелі свого співмешканця (батька її дитини) їй почали нараховувати лише з листопада 2022 року і пенсію дитині за втратою годувальника їй почали нараховувати лише з березня 2023 року. Встановлення даного факту необхідне позивачу для отримання одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.02.2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_7 надано до суду відзив, яким заперечують проти задоволення позову.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. 
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задовлення позову, посилаючись на його необгрунтованість. 
Заслухавши сторін, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку необхідності відмови в задоволенні позову з огляду на наступне. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
З копії Інформації про зареєстроване місце проживання вбачається, що ОСОБА_8 з 06.09.2023 року зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.9). 
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.1995 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_8 та її батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_9 ( а. с. 12).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 05.04.2024 вбачається, що 05.04.2024 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ( а. с. 10).
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 14.03.2000 вбачається, що 14.03.2000 було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 ( а. с. 11).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13.03.2020 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_3 та його батьками записані: ОСОБА_11 та ОСОБА_2 ( а. с. 13).
З копії сповіщення сім`ї №88 від 02.03.2023 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_10 сповіщено ОСОБА_8 про загибель ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька військовослужбовця ОСОБА_3 ( а. с. 14).
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 11.11.2022 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 ( а. с. 15).
З копії довідки Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 31.10.2022 вбачається, що ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час під час бойових дій у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дійсно похований 28.10.2022 на кладовищі в с. Привільне Баштанського району Миколаївської області ( а. с. 16).
З копії довідки про причину смерті №6192 від 26.10.2022 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 стало ушкодження внаслідок військових дій, спричиненні іншим видами вибухів та уламків (а.с.17).
З копії заяви ОСОБА_8 від 03.03.2023 вбачається, що остання 03.03.2023 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_11 з приводу отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибелю її батька військовослужбовця ОСОБА_3 (а.с. 18).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 20.05.2021 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_12 народився ОСОБА_4 та його батьками записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ( а. с. 19).
З копії витягу з наказу ВЧ НОМЕР_7 від 25.02.2022 вбачається, ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини ( а. с. 21).
З копії сповіщення про смерть №13 від 16.03.2022 вбачається прохання ІНФОРМАЦІЯ_13 сповістити ОСОБА_12 про загибель ІНФОРМАЦІЯ_6 її сина ОСОБА_5 ( а. с. 20).
З копії лікарського свідоцва про смерть №959 від 14.03.2022 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , причина смерті: численні осколкові поранення тулубу з ампутацією нижніх кінцівок ( а. с. 22).
З копії повідомлення від 18.11.2022 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_14 повідомлено ОСОБА_13 про те, що комісією Міністерства оборони України прийнято рішення про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 ( а. с. 23).
З копії довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області і отримує пенсію по втраті годувальника на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення пенсії 03.03.2023 (а.с.24). 
З виписки по картковому рахунку вбачається проведення транзакцій по банківські картці НОМЕР_8 в період з травня по липень 2022 року (а.с.с26-31).
З долученої до матеріалів справи банкіської картки НОМЕР_9 вбачається, що вона видана на ОСОБА_3 (розташована між а.с.36-37). 
З копії рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.11.2023 у справі №468/1826/23 вбачається, що судом було встановлено факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Новомихайлівка Донецької області, був сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , уродженки с. Новоукраїнка Баштанського району Миколаївської області. 
З копії рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.11.2023 у справі №468/1827/23 вбачається, що судом було встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , постійно проживала разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.
З копії довідки Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 15.11.2024 вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті проживав в буд. АДРЕСА_2 , на момент його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 – мати; ОСОБА_14 – брат.
З копії свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2025 року та Витягу з Державного реєстру речових прав від 19.02.2025 року вбачається, що спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його мати ОСОБА_2 . 
З показань свідка ОСОБА_6 вбачаться, що ОСОБА_3 при зустрічі їй розповів, що він наладив відносини з донькою ОСОБА_1 та після лікування поїхав до неї в гості та щоб їй допомогти залишив їй свою банківську карту. 
З показань свідка ОСОБА_7 вбачаться, що ОСОБА_1 , яка доводиться їй донькою, знаходилась ( на її думку) на утриманні батька - ОСОБА_3 , який взяв на себе зобов`язаня допомагати доньці, надавав їй гроші для сплати комунальних послуг, придбання продуків харчування тощо. В її присутності ОСОБА_3 передав доньці ОСОБА_1 власну банківську карту на умовах того, що стання частину коштів буде передавати бабусі, частину собі і дитині, і частину коштів буде перераховувати йому на рахунок мобільного телефону. В той час донька ОСОБА_1 не працювала, оскільки вона здійснювала догляд за малолітньою дитиною. 
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні.
За змістом ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 та від 11 вересня 2024 року № 335/4669/23.
У цій справі ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні батька - ОСОБА_3 в період з березня 2022 року по час своєї смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Метою встановлення вказаного юридичного факту остання зазначила отримання нею, як особою, що перебувала на утриманні загиблого, одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду) зазначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, серед іншого, утриманці загиблого (померлого).
При цьому, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17 , згідно якої повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Також, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05 листопада 2025 року у справі № 644/1574/23, згідно із якою факт перебування фізичної особи на утриманні померлого також має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на таке.
З урахуванням системного аналізу наведених вище положень законодавства та встановлених судом обставин і досліджених доказів, підтверджується, що на момент загибелі батька позивач була повнолітньою та працездатною. 
Належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що позивач перебувала на утриманні батька - ОСОБА_3 в період з березня 2022 року по час своєї смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду не надано. 
Позивачем не доведено як самого факту надання батьком їй допомоги, так і того, що допомога (за умови якщо вона надавалась) була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування
Також для пітвердження того, що допомога батька була постійним і основним джерелом засобів до існування, позивачем не було надано доказів щодо всіх інших власних джерел одержуваних доходів (зокрема відомості податкових органів), оскільки лише шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів можливе визначення допомоги померлого як постійного і основного джерела засобів до існування. 
Доводи позивача про те, що батько її утримував шляхом передачі своєї платіжної банківської картки, на яку надходили великі суми коштів його грошового забезпечення як військовослужбовця та які вона використовувала для власних потреб, суд відхиляє та не бере до уваги, оскільки сам по собі факт перебування у позивача банківської картки батька ОСОБА_15 жодним чином не підтверджує факт використання позивачем коштами останнього. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що вона витрачала ці суми саме на свої життєві потреби.
Допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили беззаперечно факт наявності єдиного доходу для проживання позивача виключно допомогу, яку б надавав їй батько, відповідно, що його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування позивача. 
Показання даних свідків лише зводяться до того, що батьком ОСОБА_3 було передано банківську карту у користування позивача з можливістю використання у власних потребах коштів, що будуть надходити наданий разунок, однак конкретних обставини з приводу систематичного отримання позивачем певних коштів та їх використання для власних потреб, даними свідками не було наведено. 
За таких обставин показання свідків суд не бере до уваги, оскільки вони носять загальний характер та самі по собі без підтвердження іншими доказами, не можуть бути підставою для висновку про встановлення факту перебування позивача на утриманні батька до його загибелі.
Суд також бере до уваги, що згідно довідки Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 15.11.2024 з ОСОБА_3 на момент його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в буд. АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані лише ОСОБА_2 – мати та ОСОБА_14 – брат.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування її на утриманні загиблого батька.
Таким чином, з огляду на недоведеність позовних вимог, в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 );
Відповідачі:
ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній);
ІНФОРМАЦІЯ_7 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ).
Повне судове рішення складене 13.07.2026 року.

Суддя: