Справа № 639/6142/23 
Провадження № 22-ц/4808/1139/26 
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В. 
Суддя-доповідач Мальцева 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді   Мальцевої Є.Є.
суддів:     Девляшевського В.А, Луганської В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвоката Омельченка Євгена Володимировича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2026 року, ухвалене в складі судді Третьякової І.В. в м. Коломия у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.08.2020 відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок, отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. ОСОБА_1 не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 25.08.2023р. становить 57612,62 грн, що складається з 34072,83 грн. – заборгованість за кредитом та 23539,79 грн. – заборгованість за відсотками. 
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1  заборгованість станом на 25.08.2023 за кредитним договором №б/н від 12.08.2020 року в розмірі 57612,62 грн., яка складається з 34072,83 грн. – заборгованість за кредитом та 23539,79 грн. – заборгованість за відсотками та судові витрати у розмірі 2 684 грн.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Не погодившись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвокат Омельченка Є. В. безпосередньо до апеляційного суду через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2026 року скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що згідно з розрахунку заборгованості, боржник користувалась кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. При цьому навіть якщо врахувати думку суду першої інстанції , з якою банк не погоджується, щодо непідписання позичальником Тарифів та Умов і Правил, позичальник отримала кредитну картку та скористалась кредитними коштами, тобто погодилась з умовами, що діяли на момент зняття коштів, тому повинен сплачувати проценти за користування кредитом. Паспорт споживчого кредиту за програмою “Кредитна картка” підтверджує виникнення договірних зобов`язань між сторонами, оскільки в ньому чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Паспорт підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими.

Представник ОСОБА_1 адвокат Хворост Д.М. подала відзив на апеляційної скарги, в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що конструкція договору приєднання передбачає, що споживач приєднується до тих умов, з якими він фактично ознайомлений. Якщо ж Банк не може підтвердити, які саме умови діяли на момент укладення договору і чи були вони доведені до відома споживача, то відсутні підстави вважати ці умови частиною договору. Покладання на споживача обов`язку самостійно відслідковувати зміни на сайті Банку та вважати його мовчазну згоду акцептом нових умов суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у ст. 3 ЦК України, а також принципу захисту слабшої сторони у споживчих правовідносинах. Крім того, долучена Анкета-Заява є нечитабельною, і суд був позбавлений можливості перевірити наявність у ній зазначення номера телефону та згоди на використання такого номера для підписання електронних документів. Отже, апелянт не довів, що між сторонами було належним чином досягнута згода щодо укладання кредитного договору. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що виписка по рахунку та розрахунок заборгованості самі по собі не можуть бути достатніми доказами для достовірного підтвердження наявності у відповідачки заборгованості в заявленій до стягнення сумі. Розрахунок заборгованості складений самим Банком на підставі тих умов кредитування (зокрема процентної ставки 44,4% річних), належне погодження яких з позичальником не доведено. Банківська виписка підтверджує лише факт руху коштів по рахунку - зняття, зарахування, списання тощо - однак не може самостійно підтвердити правомірність нарахування процентів за конкретною ставкою, якщо ця ставка не була належним чином погоджена сторонами. Виписка є внутрішнім документом Банку, який відображає операції, здійснені на підставі умов, визначених Банком в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 57612,62 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 x 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначних справ в силу вимог закону. 
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12.08.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Акцкент-Банк».
До позовної заяви долучено анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.7 Т.1).
Банк посилається на те, що в заяві зазначено, що відповідачка погодилась з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами, погоджується отримати примірник договору про надання банківських послуг шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.
До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний ОСОБА_1 12.08.2020 року простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Голд», «Зелена» (витяг з Умов та Правил).
Згідно довідки за картами ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 строком дії до грудня 2024 року(а.с.12 Т.1).
Згідно довідки за лімітами ОСОБА_1 12.08.2020 року встановлено ліміт 5 000 грн, який 12.08.2020 року збільшився до 35 000 грн та 23.05.2023 року встановлений у розмірі 34 100 грн (а.с.13 Т.1)
Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 12.08.2020р. станом на 25 серпня 2018 року становить 57612,62 грн і складається із: заборгованості за кредитом – 34072,83 грн, заборгованості за відсотками – 23539,79 грн(а.с.5-6 Т.1)

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на те, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві про що свідчить її підпис в Паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка» суд знаходить безпідставними, оскільки, як зазначено в Паспорті, його підписано споживачем ОСОБА_1 простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 12.08.2020р. з номера телефону відповідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Однак, як встановлено судом, Умови та правила надання банківських послуг, відповідачкою не підписувалися і остання не визнає їх складовими частинами договірних відносин, а тому відсутні підстави вважати підписання Паспорту згідно положень Умов правомірним та відносити вказаний документ до складових частин договору.Надана АТ «А-Банк» Анкета-заява є нечитабельною, а інші долучені до справи документи не містять підпису ОСОБА_1 і не можуть визнаватися складовими частинами укладеного між сторонами договору.Суд не має змоги перевірити наявність в Анкеті-заяві згоди ОСОБА_1 з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір, як про те вказує позивач.

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Так, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановлено, що з наданої позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» ОСОБА_1 від 12.08.2020 року не можливо встановити дані про отримання кредитної картки, строк її дії, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту, тощо.
Доводи позивача про те, що відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахункуне підтверджено належними доказами у справі. 
При цьому саме позивач звернувся до суду з позовом, а тому повинен був надати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував заявлені позовні вимоги, а саме обставин укладання договору банківського обслуговування, надання кредиту та невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, проте цей процесуальний обов`язок не виконаний позивачем.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що підписуючи анкету-заяву відповідачка ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже виявила згоду на укладення кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Тарифами та Умовами ознайомився ОСОБА_1 і з ними погодилась, так як не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що остання була ознайомлений з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, порядок їх зарахування, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про фактичне користування кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку, оскільки банком не доведено, що дані кошти були видані на виконання умов договору від 12.08.2020 року та заборгованість виникла сама за вказаним договором. Посилання на те, що паспорт споживчого кредиту за програмою “Кредитна картка” підтверджує виникнення договірних зобов`язань між сторонами, оскільки в ньому чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка, інші умови, не підтверджує приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» ОСОБА_1 від 12.08.2020 року, оскільки це прямо не можливо установити з анкети-заяви, других доказів у справі.

Відтак, висновок суду першої інстанції, що Анкета-заява не містить відомостей про те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між сторонами договір, є правильним, а тому в позові відмовлено обґрунтовано.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції апеляційним судом залишено без змін,а апеляційну скаргу без задоволення, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвоката Омельченка Євгена Володимировича залишити без задоволення..
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 14 липня 2026 року.

Судді       Є.Є. Мальцева
В.А.Девляшевський
В.М.Луганська