Номер провадження: 33/813/1194/26
Номер справи місцевого суду: 947/10060/26 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599437, 24.02.2026 о 09-й годині 18 хвилині за адресою: м. Одеса, вул. 9-а лінія 6 ст. Люстдорфської дороги, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом Jet потужністю 3000w з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху - відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, за що відповідальність передбачена статтею 130 ч.1 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. 
Не погодившись з вищевказаною постановою суду, 18.05.2026 захисник ОСОБА_1 адвокат Легенченко О.А. подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2026, скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обгрунтовано тим, що копію оскаржуваної постанови суду апелянт не отримував. З 24.02.2026 ОСОБА_1 був мобілізований до лав ЗСУ та в той же день був доставлений до Вінницької області, де і перебуває на даний час. Про наявність вказаної постанови та про факт того, що стосовно ОСОБА_1 складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянт дізнався саме 09.05.2026. 10.05.2026 адвокатом Легенченко О.А. було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи до суду першої інстанції та було здійснено ознайомлення з текстом оскаржуваної постанови в ЄДРСР. На час подання апеляційної скарги апелянту та його захиснику не надано доступ до вказаної справи у підсистемі Електронний суд.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції поверхнево розглянув вказану справу. Матеріали справи №947/10060/26 не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Зі змісту постанови Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2026 неможливо встановити чи дійсно були у поліцейських підстави для зупинення ТЗ, яким керував ОСОБА_1 . Судом першої інстанції не були допитані свідки, що були присутні під час затримання ОСОБА_1 . Сторона захисту наголошує що факт відсутності перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння посвідчується визнанням придатним останнього до військової служби, та одночасним направленням до Вінницької області для зарахування до військової частини.
В судовому засіданні, призначеному на 17.07.2026, захисник ОСОБА_1 адвокат Легенченко О.А. підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2026 та доводи апеляційної скарги, просила задовольнити в повному обсязі.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його інтереси представляє адвокат Легенченко О.А., яка не заперечувала проти розгляду справи без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 31.03.2026. З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 18.05.2026, тобто з пропуском 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції, встановленого ст. 294 КУпАП. В матеріалах справи наявна заява про ознайомлення з матеріалами справи №947/10060/26 захисника ОСОБА_1 адвоката Легенченко О.А.
Як убачається з матеріалів справи, розгляд справи судом першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_1 , при цьому докази вручення йому судової повістки, копії постанови, або ознайомлення з її змістом у матеріалах справи відсутні.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, суд дійшов вірного висновку про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599437 від 24.02.2026, зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи (а.с. 1);
- поясненнями ОСОБА_1 від 24.02.2026 (а.с. 5);
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КМП «ООМЦПЗ» ООР від 24.02.2026 (а.с. 6);
- відеозаписом, який, крім іншого, містить розмову ОСОБА_1 з працівниками поліції, які повідомляють останньому причину зупинки транспортного засобу (електросамокату) під його керуванням (09:01:40), а також про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння, та проводять поверхневий огляд особи (09:03:10). На неодноразову законну вимогу працівників поліції проїхати до найближчого медичного закладу для проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відповідає: «ні» (09:07:44), після чого уповноваженою особою було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (09:07:49), та повідомлено останньому про складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП (09:08:06). Уповноважена особа Національної поліції України відбирає пояснення у ОСОБА_1 (09:12:24). Поліцейський роз`яснює правопорушнику протокол про адміністративне правопорушення (09:20:26). ОСОБА_1 ставить підпис в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599437 (09:21:03), та отримує його копію (09:21:31);
Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинення транспортного засобу (електросамокату) під керуванням ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається з переглянутого судом відеозапису та досліджених пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 5), ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі (електросамокаті) по тротуару, про що останній не заперечував.
Відповідно до чинного законодавства України, рух на електросамокатах по тротуарах та пішохідних доріжках суворо заборонено. Електросамокати офіційно визнані транспортними засобами. Вони мають рухатися виключно велодоріжками, велосмугами, а в разі їх відсутності — краєм проїжджої частини або узбіччям.
Крім того, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги про те, що факт відсутності перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння посвідчується визнанням придатним останнього до військової служби, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки фактичний стан не виключає складу адміністративного правопорушення - відмови пройти огляд на вимогу працівника поліції.
ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліції проїхати до закладу охорони здоров`я відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, відповідно порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні, призначеному на 30.06.2026, апеляційним судом задоволено клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які повідомили суду, що ОСОБА_1 24.02.2026 поїхав для проходження військово-лікарської комісії, алкоголь та наркотичні засоби ніколи не вживав, займається спортом. Проте такі пояснення жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови пройти огляд.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не усвідомлював, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, вважаючи, що відмовляється від проходження ВЛК, спростовуються долученим відеозаписом події, з якого вбачається, що працівники поліції роз`яснювали апелянту наслідки такої відмови.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення, та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій поліцейських при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Наведені апелянтом аргументи фактично зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та власної оцінки обставин справи, однак не підтверджують наявності істотних порушень закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення накладене з врахуванням положень ст. 33, ст. 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова