КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року м. Київ справа №320/40119/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ПЛЮС» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ПЛЮС» з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2025 № 411700410.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки не відповідають критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, чим порушують права та законні інтереси позивача. Представник позивача також зазначив, що висновки податкового органу, покладені в основу прийнятого спірного рішення, є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки у відповідача були відсутні підставі для донарахування податкового зобов`язання по земельному податку у зв`язку з розірванням договору оренди землі та наявності судового рішення про стягнення орендної плати за той самий період, що визначений в оскаржуваному рішенні.
Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним податковим законодавством, за результатом перевірки позивача, якою виявлено заниження податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб за податковий період. Також представник відповідача зауважив, що посилання позивача на судову справу не спростовує правомірність спірного рішення, оскільки у господарському спорі предметом позову було стягнення орендної плати за договором оренди земельної ділянки, тоді як у даній справі йдеться про нарахування податкового зобов`язання з орендної плати, що виключає подвійне стягнення.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій наголошено на безпідставності доводів відповідача та зазначено, що фактично орендна плата за землю має подвійне правову природу, а саме: з одного боку – це умова договору, з іншого – різновид податку. Водночас, обов`язок Товариства зі сплати орендної плати за договором оренди землі вже виконаний і бюджет фактично отримав кошти, а оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню щонайменше в частині, що дублює вже сплачені платежі з орендної плати за період з 01.04.2024 по 31.12.2024.
Розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
ГУ ДПС у м. Києві проведена камеральна перевірка уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2024 рік Товариства, за результатом якої складено акт від 26.03.2025 № 25806/Ж5/26-15-04-10-01/35235266 (далі - Акт), яким зафіксовано, що сума податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб (КБК 18010600) зазначена Товариством у уточнюючій податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний № 9427949275 від 18.03.2025 за 2024 рік є нижча ніж визначено за результатами камеральної перевірки, внаслідок чого збільшується сума грошового зобов`язання, що за результатами податкового періоду січень-грудень 2024 року підлягає сплаті платником податку до бюджету на суму 1661381,56 грн.
При перевірці використано електронну форму уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земель ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний № 9427049275 від 18.03.2025 за 2024 рік та звітної податкової декларації з плати за землю реєстраційний № 9038964598 від 25.02.2024 за 2024 рік, при співставленні даних яких встановлено, що у податковій декларації від 25.02.2024 платником податків зазначено суму земельного податку за січень-грудень 2024 року в розмірі 1661381,56 грн, у тому числі за: січень 2024 року - 138448,46 грн, лютий 2024 року - 138448,46 грн, березень 2024 року - 138448,46 грн, квітень 2024 року - 138448,46 грн, травень 2024 року - 138448,46 грн, червень 2024 року - 138448,46 грн, липень 2024 року - 138448,46 грн, серпень 2024 року - 138448,46 грн, вересень 2024 року -138448,46 грн, жовтень 2024 року -138448,46 грн, листопад 2024 року -138448,46 грн, грудень 2024 року - 138448,50 грн. Натомість в уточнюючій податковій декларації від 18.03.2025 платником податків зазначено суму земельного податку за січень-грудень 2024 року в розмірі 0,00 грн, внаслідок чого перевіркою виявлено відхилення по податку на суму 1661381,56 грн.
Копія акту надсилалась Товариству за адресою місцезнаходження рекомендованою поштовою кореспонденцією, проте повернулась відправнику з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
На підставі Акту відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 05.05.2025 № 411700410, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 1 827 519,72 грн. (1661381,56 грн - податкове зобов`язання, 166138,16 грн – штрафні (фінансові) санкції).
Податкове повідомлення-рішення надсилалось Товариству за адресою місцезнаходження рекомендованою поштовою кореспонденцією та було отримано його представником 14.05.2025. 
Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішенням відповідача Товариство оскаржило його в адміністративному порядку, в результаті чого, рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 24.07.2025 № 21338/6/99-00-06-03-02-06, скарга була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві - без змін. 
З матеріалів справи судом також встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2024, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 26.02.2025, у справі № 910/20105/23 за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технології плюс» про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, у задоволені позову – відмовлено. Зі змісту судового рішення вбачається, що 24.04.2008 між Київською міською радою та ТзОВ «Будівельні технології плюс» укладено договір оренди земельної ділянки (посвідчений нотаріально за № 580), відповідно до якого на підставі рішення Київської міської ради від 27.12.2007 №1593/4426 за актом приймання-передачі Київська міська рада передала, а товариство прийняло в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку площею 3,9004 га із кадастровим номером: 8000000000:66:480:0002 для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та об`єктів соціальної інфраструктури і комплексного обслуговування населення біля об`їзної дороги міста Бровари у Дніпровському районі міста Києва. У подальшому, 15.11.2021 між Київською міською радою та ТзОВ «Будівельні технології плюс» укладено договір про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк (посвідчений нотаріально за № 1056), зокрема, за умовами якого сторони погодили поновити на 10 (десять) років договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та відповідачем. Відтак, договір оренди земельної ділянки укладений між позивачем та відповідачем на новий строк, тобто до 15.11.2031.
Також, рішенням господарського суду міста Києва від 09.06.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025, у справі №910/3648/25, за позовом Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технології плюс» про стягнення 1 170 557,23 грн, позов задоволено та стягнуто з Товариства заявлену суму. В межах зазначеної судової справи досліджувалось, у тому числі, питання правомірності зменшення Товариством податкового зобов`язання з плати за землю за 2024 рік. 
З долученої позивачем до позовної заяви копії листа Головного управління Державної податкової служби України у місті Києві щодо надання інформації по ТОВ «Будівельні технології плюс» та додатків до нього вбачається, що станом на момент звернення з цією позовною заявою до суду у відповідача (Товариства) існувала заборгованість з орендної плати за Договором оренди в розмірі 1 170 557,23 грн, в тому числі пеня 611,78 грн.
Судовим рішенням встановлено, що дослідивши подану відповідачем 18.03.2025 уточнюючу декларацію, суд встановив, що відповідачем було зменшено розмір податкових зобов`язань з плати за землю у 2024 році на 1 661 381,56 грн, тобто в повному обсязі (138 448,46 грн за січень-листопад, 138 448,50 грн за грудень). Водночас встановлено, що Товариством не доведено наявність підстав для уточнення податкового зобов`язання за 2024 рік шляхом його зменшення в повному обсязі.
Судовим рішенням констатовано, що Товариство, не повернувши 09.10.2024 спірну земельну ділянку позивачеві, продовжував її використання без чинного договору оренди, безпідставно зберігаючи при цьому грошові кошти у розмірі орендної плати за фактичне (позадоговірне) використання земельної ділянки. Відтак у Товариства не було підстав зменшувати розмір податкового зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2024 рік.
У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що Товариство за користування земельною ділянкою у період з 01.04.2024 по 12.03.2025 (у тому числі й у позадоговірний період) зобов`язано сплатити заборгованість у розмірі 1 169 945,45 грн та пеню в розмірі 611,78 грн, відповідно до Інформації про розмір та структуру податкового боргу станом на 12.03.2025, надану уповноваженим контролюючим органом.
Згідно з платіжними документами, наявними у справі, Товариством протягом червня-серпня 2025 року сплачено до державного бюджету 1170558 грн за кодом бюджетної класифікації 1801060 «Орендна плата з юридичних осіб».
Виходячи з наведених в сукупності обставин, Товариство вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним, у зв`язку з чим звернулося до суду з даною позовною заявою про його скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого. 
Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Виходячи з наведених норм основного закону у зв`язку з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі – Кодекс).
За приписами підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Кодексу, податкове законодавство України ґрунтується, у тому числі, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, окрім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1., 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Кодексу).
Відповідно до пункту 14.1.147 статті 14 Кодексу плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Згідно з пунктом 288.1. статті 288 Кодексу, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Пунктом 288.4. статті 288 Кодексу визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).
Згідно з платіжними документами, наявними у справі, Товариством протягом червня-серпня 2025 року сплачено до державного бюджету 1170558 грн за кодом бюджетної класифікації 1801060 «Орендна плата з юридичних осіб».
Окрім того, як зазначено в описовій частині рішення, в межах судової справи №910/3648/25 з Товариства стягнуто заборгованість з орендної плати 1 170 557,23 грн.
Таким чином, суд вважає, що Товариством сплачено до бюджету у повному обсязі суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб щодо якого відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, тож таке рішення відповідача підлягає скасуванню. 
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Сукупно оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази, доводи сторін та їх правову аргументацію, суд доходить висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. 
У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
в и р і ш и в:
1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ПЛЮС» задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 05.05.2025 № 411700410.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ ПЛЮС» судовий збір у розмірі 27412 (двадцять сім тисяч чотириста дванадцять) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.