ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 липня 2026 року	Справа №160/36597/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії по Донецькій, Запорізькій, Луганській, Дніпропетровській областях (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
25.12.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дроздова Тетяна Леонідівна звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до 20 Регіональної військово-лікарської комісії по Донецькій, Запорізькій, Луганській, Дніпропетровській областях (м. Дніпро), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення 20 Регіональної військово-лікарської комісії по Донецькій, Запорізькій, Луганській, Дніпропетровській областях (м. Дніпро), код за ЄДРПОУ 26637746 у вигляді протоколу №2025-1104-1419-4575-0 від 04.11.2025, за яким свідоцтво про хворобу від 21.10.2025 року №2025-1021-1503-2876 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не затверджено;
- зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію по Донецькій, Запорізькій, Луганській, Дніпропетровській областях (м. Дніпро) провести медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для затвердження свідоцтва про хворобу від 21.10.2025 року №2025-1021-1503-2876 з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що для затвердження свідоцтва про хворобу від 21.10.2025 року №2025-1021- 1503-2876 щодо непридатності до військової служби документи позивача були направлені до Обласної ВЛК. Після погодження діагнозу останньою вище вказані документи для прийняття остаточного рішення були направлені до 20 Регіональної ВЛК. Проте незважаючи на встановлений діагноз К26. Виразкова хвороба, важкий перебіг відповідачем було перекваліфіковано застосований пункт «а» статті 53 захворювання, яке при цьому ускладнене субкомпенсованим стенозом антрального відділу шлунку, на більш легку стадію перебігу захворювання, яка підпадає під кваліфікацію пункту «б». Як вбачається із протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1104-1419-4575-0 від 04.11.2025 року, постановлено (вирішено) наступне: «по даним зазначеним в свідоцтві про хворобу та додатковим методам дослідження підпадає під дію статті 536 графи II розкладу хвороб. Повторний огляд ВЛК. Свідоцтво про хворобу від 21.10.2025 №2025-1021-1503-2876 не затверджено». Позивач із постановою 20 РВЛК не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2026 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 28.01.2026 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи
15.01.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника 20 Регіональної військово-лікарської комісії по Донецькій, Запорізькій, Луганській, Дніпропетровській областях (м. Дніпро), в якому він заперечує проти позову, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно до статті 53а Положення № 402 належить "виразкова хвороба шлунка та дванадцятипалої кишки, ускладнена пенетрацією, стенозом пілоробульбарної зони (затримкою контрастної речовини в шлунку більше 24 годин), що супроводжується занепадом живлення за наявності протипоказань до оперативного лікування або відмови від нього." Згідно встановленого діагнозу - в свідоцтві про хворобу № 2025-1021-1503-2876-3 від 21.10.2025 року. Виразкова хвороба, важкий перебіг, ускладнена субкомпенсованим стенозом антрального відділу шлунку, рубцева деформація ЦДПК, фаза ремісії. Хронічний гастрит з ділянками атрофії слизової, фаза нестійкої ремісії. Стеноз є субкомпенсованим. Субкомпенсований стеноз – це звуження просвіту, при якому шлунок збільшується, а функція його спорожнення порушена і сповільнена до 12-24 годин, але ще зберігається, що відрізняє його від декомпенсованого стану. За даними рентгенологічного дослідження 03.10.2025: №445: Шлунок розташований фізіологічно, форма та розміри не змінені, рухливий, рельєф подовжений, не рівномірний. Контури чіткі, рівні. Перистальтика по обом кривизна середніми хвилями. Евакуація пізня. Цибулина 12-палої кишки деформована, зменшена в об`ємі. Вікно петлі не змінено. Пасаж по тонкому кишковику вільний. - одразу ж при рентгеноскопічному дослідженні наявне поступлення контрасної речовини в кишківник, відсутні збільшення розмірів шлунка, які мали б визначатись при декомпенсованому стенозі. Також відсутній занепад живлення, який виникає при декомпенсованому стенозі через порушення проходження їжі по шлунково-кишковому тракту. При рості 194 см вага 120 кг, індекс маси тіла 31,9кг/м2 - ожиріння. До статті 53б Положення № 402 належить: виразкова хвороба, ускладнена грубою рубцевою деформацією цибулини дванадцятипалої кишки при помірних порушеннях евакуаторно-моторної функції. Грубою деформацією дванадцятипалої кишки вважається деформація, яка виявляється при повноцінно виконаній дуоденографії в умовах штучної гіпотонії, що супроводжується сповільненою евакуацією (затримка контрастної речовини в шлунку більше 2 годин). Таким чином, у позивача відсутні необхідні для застосування статті 53а зміни в стані здоров`я, натомість наявні зміни, підтверджені обстеженнями та встановленим діагнозом, підпадають під вимоги статті 53б, що й було вказано в протоколі 20 РВЛК. Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 22.07.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі КМП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР та отримав постанову ВЛК у вигляді свідоцтва про хворобу від 21.10.2025 року №2025-1021-1503-2876 про визнання його непридатним до військової служби на підставі статті 53а графи II Розкладу хвороб, Таблиці додаткових вимог із діагнозом К26. Виразкова хвороба, важкий перебіг, ускладнена субкомпенсованим стенозом антрального відділу шлунку, рубцева деформація ЦДПК, фаза ремісії. К 29.0 Хронічний гастрит з ділянками атрофії слизової, фаза нестійкої ремісії.
Для затвердження свідоцтва про хворобу від 21.10.2025 року №2025-1021-1503-2876 щодо непридатності до військової служби документи позивача були направлені до Обласної ВЛК. 
Після погодження діагнозу останньою вище вказані документи для прийняття остаточного рішення були направлені до 20 Регіональної ВЛК.
Проте незважаючи на встановлений діагноз К26. Виразкова хвороба, важкий перебіг відповідачем було перекваліфіковано застосований пункт «а» статті 53 захворювання, яке при цьому ускладнене субкомпенсованим стенозом антрального відділу шлунку, на більш легку стадію перебігу захворювання, яка підпадає під кваліфікацію пункту «б». 
Як вбачається із протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1104-1419-4575-0 від 04.11.2025 року, постановлено (вирішено) наступне: «по даним зазначеним в свідоцтві про хворобу та додатковим методам дослідження підпадає під дію статті 536 графи II розкладу хвороб. Повторний огляд ВЛК. Свідоцтво про хворобу від 21.10.2025 №2025-1021-1503-2876 не затверджено».
Не погоджуючись із рішенням 20-тої Регіональної військово-лікарської комісії у формі протоколу №2025-1104-1419-4575-0 від 04.11.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Положення №402 визначено, що на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Відповідно до пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.
В той же час, приписами підпунктів 2.3.5 та 2.4.10 розділу І Положення №402 визначено, що постанови ВЛК регіонів та ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, згідно свідоцтва про хворобу від 21.10.2025 року №2025-1021-1503-2876 про визнання його непридатним до військової служби на підставі статті 53а графи II Розкладу хвороб, Таблиці додаткових вимог із діагнозом К26. Виразкова хвороба, важкий перебіг, ускладнена субкомпенсованим стенозом антрального відділу шлунку, рубцева деформація ЦДПК, фаза ремісії. К 29.0 Хронічний гастрит з ділянками атрофії слизової, фаза нестійкої ремісії.
Для затвердження свідоцтва про хворобу від 21.10.2025 року №2025-1021-1503-2876 щодо непридатності до військової служби документи позивача були направлені до Обласної ВЛК. 
Після погодження діагнозу останньою вище вказані документи для прийняття остаточного рішення були направлені до 20 Регіональної ВЛК.
Як вбачається із протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1104-1419-4575-0 від 04.11.2025 року, постановлено (вирішено) наступне: «по даним зазначеним в свідоцтві про хворобу та додатковим методам дослідження підпадає під дію статті 536 графи II розкладу хвороб. Повторний огляд ВЛК. Свідоцтво про хворобу від 21.10.2025 №2025-1021-1503-2876 не затверджено».
Позивач не погоджується із тим, що незважаючи на встановлений діагноз К26. Виразкова хвороба, важкий перебіг відповідачем було перекваліфіковано застосований пункт «а» статті 53 захворювання, яке при цьому ускладнене субкомпенсованим стенозом антрального відділу шлунку, на більш легку стадію перебігу захворювання, яка підпадає під кваліфікацію пункту «б», тому вважає спірне рішення протиправним.
Абзацом 4 пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 визначено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
У разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до ЦВЛК.
Матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався до ЦВЛК з питання перегляду рішення ВЛК регіону.
Враховуючи вищенаведену норму абзацу 4 пункту 2.4.5 розділу І Положення №402, суд зазначає, що остаточне рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби може бути прийнято ЦВЛК.
Відповідно, підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються (крім суду) в ЦВЛК.
Також суд звертає увагу, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішення ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визначення позивача таким, що придатний або не придатний до військової служби.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18.
Беручи до уваги ті обставини, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Враховуючи те, що при розгляді справи судом не встановлено порушення відповідачем процедури прийняття рішення, а вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, а також з огляду на встановлені у справі обставини та наведені вище норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі, у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством. 
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 20 Регіональної військово-лікарської комісії по Донецькій, Запорізькій, Луганській, Дніпропетровській областях (м. Дніпро) (49069, м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 65, код ЄДРПОУ 26637746) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна