СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2026 року Справа № 480/1401/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1401/26 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди в порядку та розмірі передбачених Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування за станом здоров`я після отриманої тяжкої травми (бойового поранення) пов`язаної із захистом Батьківщини в період з квітня 2025 року по березень 2026 року.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду в порядку та розмірі передбачених Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування за станом здоров`я після отриманої тяжкої травми (бойового поранення) пов`язаної із захистом Батьківщини в період з квітня 2025 року по березень 2026 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, установленої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування за станом здоров`я після отриманої тяжкої травми (бойового поранення) пов`язаної із захистом Батьківщини в період з квітня 2025 року по березень 2026 року.
Ухвалою суду від 10.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2025 № 327 позивачу з 12.11.2025 призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з перебуванням у закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування понад встановлений законодавством строк. Посилаючись на п.11 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, відповідач вважає, що після спливу 12 місяців безперервного лікування правових підстав для подальшого збереження грошового забезпечення, до складу якого входить додаткова винагорода, не було.
Крім того, в матеріалах позовної заяви мається висновок ВЛК про потребу продовження терміну лікування після сплину чотирьохмісячного терміну (Довідка ВЛК від 12.09.25 № 2025-0912-1108-5206-0, потребує тривалого лікування на 60 календарних днів), після 11 листопада 2025 року висновків ВЛК про потребу продовження терміну лікування Позивачем не надано, на адресу військової частини НОМЕР_1 такі довідки ВЛК не надходили, а тому з урахуванням абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260 підстави для нарахування і виплати позивачу грошового забезпечення з 12.11.2025 відсутні.
Ухвалою суду від 11.05.2026 відмовлено у прийнятті до розгляду судом заяви представника позивача про уточнення (збільшення) позовних вимог.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 394/2026 від 19.05.2026 та наказу в.о. голови Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 № 24-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді Восьмого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 2919 від 01.06.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/1401/26.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М., 02.06.2026 справу прийнято до провадження судді Шаповала М.М.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
Позивач проходить службу у складі військової частини НОМЕР_2 , 18 квітня 2025 року в районі н.п. Звірове Покровського району Донецької області отримав поранення під час захисту Батьківщини.
Згідно з довідкою № 693 від 14.05.2025, позивач отримав: "Вибухова травма; Вогнепальне осколкове сліпе поранення черевної стінки, обох нижніх кінцівок", поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини.
У зв`язку з отриманим пораненням позивач проходив тривале лікування.
Так, судом встановлено наступне:
- з 18.04.2025 по 25.04.2025 позивач перебував на евакуації та стаціонарному лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується випискою від 25.04.2025 № е5893;
- з 26.04.2025 по 16.05.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" ЖОР, що підтверджується випискою-епікризом № 15290[25];
- з 16.05.2025 по 01.07.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП "Романівська лікарня", що підтверджується випискою від 01.07.2025 № 1646;
- з 01.07.2025 по 08.07.2025 та з 08.07.2025 по 15.08.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" ЖОР, що підтверджується випискою № 24528(25) від 08.07.2025 та від № 8542/726 від 15.08.2025;
- довідка військово-лікарської комісії № 2025-0708-1044-1302-0 від 08.07.2025 визначено потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. Відпустка не використана, так як позивач перебував на стаціонарному лікуванні;
- довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0912-1108-5206-0 від 12.09.2025 визначено потребу у тривалому лікуванні протягом 60 календарних днів;
- з 15.08.2025 по 04.12.2025 позивач перебував на безперервному стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП "Чуднівська лікарня" (тривалістю 111 ліжко-днів), що підтверджується випискою № ІХ-250815/3912 та довідкою № 01-20/4789;
- з 26.12.2025 по дату подання позову (03.03.2026) перебуває на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП "Чуднівська лікарня".
Разом з тим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2025 № 327 позивачу з 12.11.2025 призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з перебуванням у закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування понад встановлений законодавством строк.
З метою досудового врегулювання спору та збору необхідних доказів, 11 грудня 2025 року представником позивача на адресу військової частини НОМЕР_1 та через Генеральний штаб Збройних Сил України було направлено адвокатський запит разом із заявою про нарахування та виплату заборгованості з додаткової винагороди та всі медичні документи позивача. 
14.01.2026 представнику позивача надійшла відповідь, до якої було додано інформаційну довідку про нараховане грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 , з якої позивач визначив, що у квітні 2025 року виплата була здійснена не в повному розмірі. Водночас, згідно з довідкою, у травні та червні 2025 року виплати відображені як повні, проте з наданих документів неможливо встановити, яких саме періодів лікування вони стосуються. Оскільки грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у поточному місяці за попередній згідно з Наказом МОУ від 11.06.2008 № 260, надана відповідачем інформація не дозволяє співвіднести дати виплат із конкретними етапами перебування позивача на стаціонарному лікуванні.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пунктом 11 статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення.
Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва).
Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль.
Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.
Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Не пізніше закінчення встановленого строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про його придатність до військової служби.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.
Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає щомісячні основні, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення, до яких, зокрема, належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
Пунктом 9 розділу I Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини, крім випадків, передбачених законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні.
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог законодавства.
Водночас пунктом 15 розділу I Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені законодавством строки.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Відповідно до пункту 1-2 Постанови № 168 до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1 цієї постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі закордонних, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України визначені також розділом XXXIV Порядку № 260.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі закордонних, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260 є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана командиром військової частини, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини.
З аналізу наведених норм вбачається, що встановлена Постановою № 168 додаткова винагорода у розмірі 100000 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Для виникнення права на виплату збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні необхідним є підтвердження зв`язку поранення із захистом Батьківщини, а для виплати такої винагороди за час перебування у відпустці для лікування після поранення - також підтвердження тяжкості такого поранення висновком (постановою) ВЛК.
Аналогічний підхід щодо умов виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 викладений Верховним Судом у постановах від 15.05.2024 у справі № 520/16191/23 та від 27.11.2024 у справі № 380/20587/23.
При цьому, Постанова № 168 не визначає самостійного обмеження щодо кількості періодів або максимальної тривалості стаціонарного лікування внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за які виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 грн.
Пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-XII дійсно встановлює загальний 12-місячний строк безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення.
Разом з тим цією ж нормою передбачено проведення ВЛК для визначення потреби у тривалому лікуванні та встановлено, що висновок ВЛК про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Тому сам по собі факт спливу 12 місяців з початку безперервного лікування не може оцінюватися відокремлено від наявності висновків ВЛК щодо необхідності продовження лікування, фактичного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та спеціальних положень Постанови № 168 і Порядку № 260, де передбачена виплата додаткової винагороди за весь час такого лікування.
Судом встановлено, що поранення позивача, отримане 18.04.2025, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини поранення від 14.05.2025 №693 та відповідачем не заперечується.
Також матеріалами справи підтверджується, що отримане позивачем поранення є тяжким.
Внаслідок цього поранення позивач з 18.04.2025 безперервно проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустках для лікування після поранення.
08.07.2025 позивач пройшов огляд ВЛК, за результатами якого довідкою ВЛК від 08.07.2025 № 2025-0708-1044-1302-0 визначено потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. Відпустка не використана, так як позивач перебував на стаціонарному лікуванні;
Довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0912-1108-5206-0 від 12.09.2025 визначено потребу позивача у тривалому лікуванні протягом 60 календарних днів.
Крім того, з 15.08.2025 по 04.12.2025 позивач перебував на безперервному стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП "Чуднівська лікарня" (тривалістю 111 ліжко-днів), що підтверджується випискою № ІХ-250815/3912 та довідкою № 01-20/4789;
Отже, станом на дату прийняття відповідачем наказу від 12.11.2025 № 327 про призупинення виплати грошового забезпечення існувала чинна довідка, якою підтверджувалася необхідність подальшого лікування позивача після тяжкого поранення.
При цьому після 12.11.2025 лікування позивача фактично не припинилося.
З 26.12.2025 по теперішній час (на дату подання позову 03.03.2026) позивач перебуває на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП "Чуднівська лікарня".
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у заявлений позивачем період потреба у лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, об`єктивно зберігалася, а перебування на лікуванні підтверджено належними медичними документами.
За таких обставин суд не погоджується з доводами відповідача про те, що сплив 12 місяців безперервного перебування позивача на лікуванні є самостійною та безумовною підставою для припинення виплати передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди.
Зміст Постанови № 168 та пункту 11 розділу XXXIV Порядку № 260 свідчить, що додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується за весь час (періоди) перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а у разі перебування у відпустці для лікування - за умови отримання тяжкого поранення за висновком ВЛК.
У спірній справі зазначені умови позивачем виконані та підтверджені належними доказами.
Відтак припинення відповідачем виплати додаткової винагороди виключно з посиланням на сплив 12 місяців безперервного лікування, без урахування висновків ВЛК щодо необхідності подальшого лікування та фактичного продовження стаціонарного лікування позивача внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, не відповідає наведеним вимогам законодавства.
Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 15.05.2024 у справі № 520/16191/23 суд зазначає, що встановлені у цій справі фактичні обставини не є тотожними обставинам справи, що розглядається.
У справі № 520/16191/23 Верховний Суд, оцінюючи право військовослужбовця на виплату додаткової винагороди після тривалого перебування на лікуванні, враховував, зокрема, відсутність належного висновку ВЛК про необхідність продовження лікування після спливу встановленого строку.
У цій справі потреба позивача у тривалому лікуванні була підтверджена довідками ВЛК.
Правові висновки Верховного Суду у справі № 520/16191/23 не спростовують наявності у позивача права на спірну додаткову винагороду за встановлених у цій справі обставин.
Таким чином, суд вважає, що ненарахування та невиплата позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, у межах спірного періоду є протиправними.
Відповідно до викладеного вище, суд визнає про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в порядку та розмірі передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 28. 02.2022 № 168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування за станом здоров`я після отриманої тяжкої травми (бойового поранення) пов`язаної із захистом Батьківщини в період з квітня 2025 року по березень 2026 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в порядку та розмірі передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування за станом здоров`я після отриманої тяжкої травми (бойового поранення) пов`язаної із захистом Батьківщини в період з квітня 2025 року по березень 2026 року з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал