Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2026 р. Справа № 608/1769/26
Номер провадження2/608/1020/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В. 
за участі секретаря Олійник О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2026 року ТОВ «ФК «Венера Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 06.08.2025 року між ТОВ «Клай Інвест» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 287945 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору, що вважається даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором прирівнюється до власноручного підпису. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 8000,00 грн.; дата надання кредиту: 06.08.2025 року; строк кредиту 90 днів; валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка 0,72 % (процентів) на добу.
19.12.2025 року між ТОВ «Клай Інвест» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» укладено договір факторингу № 19122025/1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від «19» грудня 2025 року до договору факторингу №19122025/1, ТОВ «ФК «Венера Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 8 000 гривень шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідачки. Враховуючи наведене та порушення відповідачкою строку повернення кредиту, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 15 241,60 гривень, зокрема: 8 000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 241,60 гривень - прострочена заборгованість за відсотками; 2 000 гривень - послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 Договору. 
Таким чином, позивач просить стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі та судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 500 гривень. 
Ухвалою від 19 червня 2026 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (без виклику) сторін.
25.08.2026 року представник відповідачки адвокат Квятковський Д. В. подав відзив на позовну заяву, просить відмовити у його задоволенні з таких підстав. ОСОБА_1 не зверталася до ТОВ «Клай Інвест» із заявою про отримання кредиту, не укладала кредитного договору № 287945 від 06 серпня 2025 року, не отримувала та не вводила одноразового ідентифікатора KL4652, не надавала реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 , не є власницею зазначеної платіжної картки та не отримувала від первісного кредитора кредитних коштів у сумі 8 000,00 грн. Позов є необґрунтованим, оскільки додані до нього документи не підтверджують ані факту укладення договору саме відповідачкою, ані факту отримання нею кредитних коштів, ані заявленого розміру заборгованості. На підтвердження укладення договору позивач подав довідку про ідентифікацію, складену самим ТОВ «Клай Інвест». У ній зазначено, що одноразовий ідентифікатор KL4652 нібито був відправлений 06 серпня 2025 року на номер телефону НОМЕР_2 . Однак, факт створення або відправлення коду кредитодавцем не є тотожним його отриманню, введенню та використанню саме відповідачкою для підписання конкретного договору. Довідка також не розкриває конкретного способу дистанційної ідентифікації відповідачки, не містить відомостей про банк або іншу установу, через яку здійснювалася верифікація, і не наводить первинних технічних даних, на підставі яких ТОВ «Клай Інвест» дійшло висновку про ідентифікацію саме ОСОБА_1 .
У позовній заяві зазначено, що кредитні кошти нібито перераховано за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 . На підтвердження цього позивач посилається на інформаційну довідку, а не на банківський документ емітента відповідної картки або виписку з рахунку отримувача. На спростування тверджень позивача відповідачкою подаються офіційні банківські документи щодо наявних у неї рахунків та платіжних карток. Довідка АТ «Райффайзен Банк» про рух коштів охоплює період із 01 серпня 2024 року до 10 квітня 2026 року та підтверджує наявність рахунку НОМЕР_3 , з яким пов`язані картки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 . Жодна із цих карток не відповідає номеру НОМЕР_1 , зазначеному позивачем. Із хронології операцій за цим рахунком вбачається, що після операцій 04 та 05 серпня 2025 року наступні операції відбулися 13 серпня 2025 року. Зарахування 8 000,00 грн 06 серпня 2025 року у банківській виписці відсутнє. Виписка АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує наявність у відповідачки картки НОМЕР_7 , пов`язаної з рахунком НОМЕР_8 . Договір за цією карткою відкритий 26 травня 2025 року. Номер цієї картки також не відповідає номеру НОМЕР_1 . Довідкою ТВБВ № 10019/054 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» підтверджено, що у зазначеному відділенні рахунки на ім`я ОСОБА_1 відсутні. Відповідачка зазначає, що інших банківських рахунків і платіжних карток, крім відображених у поданих банківських документах, вона не має.
Крім того, представник відповідачки посилається на те, що витяг із реєстру боржників до договору факторингу містить внесений кредиторами запис про договір № 287945, суму нібито виданого кредиту, проценти, комісію та загальну суму заборгованості. Однак, цей документ лише відображає інформацію, односторонньо включену ТОВ «Клай Інвест» і ТОВ «ФК «Венера Фінанс» до власного реєстру. Він не підтверджує, що відповідачка уклала договір або отримала кошти. Тому договір факторингу, витяг із реєстру боржників і докази розрахунків між фактором та первісним кредитором можуть підтверджувати лише правовідносини між відповідними юридичними особами, але самі по собі не доводять виникнення кредитного зобов`язання у ОСОБА_1 .
Позивач зазначає, що сума кредиту становила 8 000,00 грн, строк кредитування - 90 днів, а процентна ставка - 0,72 % на день. За таких умов сума процентів за один день становить: 8 000,00 грн * 0,72 % = 57,60 грн. За 90 календарних днів сума процентів становить: 57,60 грн * 90 днів = 5 184,00 грн. Водночас позивач заявляє до стягнення 5 241,60 грн процентів, що відповідає нарахуванню за 91 день: 57,60 грн * 91 день = 5 241,60 грн. Отже, заявлена сума процентів включає нарахування за один додатковий день понад зазначений самим позивачем 90-денний строк кредитування. Детального щоденного розрахунку із зазначенням дати, залишку основного боргу та суми кожного нарахування позивач не подав. Така невідповідність свідчить про недостовірність і неперевірюваність заявленої суми процентів. У позовній заяві сума 2 000,00 грн названа платою за «послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту», тоді як у витягу з реєстру боржників та виписці з особового рахунка вона визначена як комісія. Також представник відповідачки заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а в разі часткового задоволення позову - зменшити їх до суми не більше 2 000,00 грн.
28.08.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, ТОВ «ФК «Венера Фінанс» вважає поданий представником відповідачки відзив безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Так, між Первісним кредитором та Відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису Відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений Відповідачем під час укладення договору. Відповідач, діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористався доступом до мережі Інтернет та перейшов на офіційний веб-сайт Первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрав бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього ним було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину Відповідач пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку. Тому вважає, що доводи Відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства.
Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку ( НОМЕР_1 ), реквізити якої були надані самим Позичальником. Відповідач з метою заперечення факту отримання кредитних коштів надає виписки з рахунків, відкритих в АТ «Райффайзен Банк» та АТ КБ «ПриватБанк», а також довідку про відсутність рахунків, відкритих на її ім`я у ТВБВ №10019/054 філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк». Проте відповідно до умов Кредитного договору № 287945, під час його укладення Відповідачем як Позичальником було самостійно зазначено платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану банківською установою України, саме на яку і були перераховані кредитні кошти. Таким чином, кредитні кошти було перераховано на картковий рахунок, відкритий саме в АТ «Ощадбанк», а не в АТ «Райффайзен Банк» чи АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно, надання виписок з рахунків у інших банківських установах не має жодного доказового значення для спростування факту перерахування коштів за Кредитним договором № 287945 та не свідчить про неотримання Відповідачем кредитних коштів. Надана Відповідачем довідка про відсутність відкритих на її ім`я рахунків саме у НОМЕР_9 /054 філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» не спростовує факту наявності та належності їй карткового рахунку № НОМЕР_1 . Із наданої самим же Відповідачем виписки по картковому рахунку в АТ «Райффайзен Банк» вбачається факт грошового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 26.10.2025 о 09:19:22, що додатково підтверджує належність зазначеного карткового рахунку саме Відповідачці та факт його активного використання нею. Крім того, відповідно до умов Кредитного договору одноразовий ідентифікатор для підтвердження укладення договору в електронній формі направлявся на номер мобільного телефону НОМЕР_2 . Із тієї ж виписки АТ «Райффайзен Банк» вбачається неодноразове поповнення саме цього номера мобільного телефону - ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.08.2025, 24.11.2025 тощо, що свідчить про його фактичне використання Відповідачем на постійній основі. Тому представник вважає доводи Відповідача такими, що ґрунтуються на доказах, які не спростовують предмет доказування у справі, а надані Відповідачем документи, навпаки, у сукупності підтверджують обґрунтованість позовних вимог. 
Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо нарахування відсотків, комісії за обслуговування та супроводження фінансового кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Звертає увагу, що позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, заборгованість була нарахована не Позивачем, а Первісним кредитором за укладеним договором та з моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Також позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката. Відтак, заперечення Відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню. 
04.09.2026 представник відповідачки подав заперечення, в яких просить відхилити доводи позивача, викладені у відповіді на відзив як такі, що не спростовують заперечень відповідачки, у задоволенні позову ТОВ «ФК «Венера Фінанс» відмовити повністю. Представник вказує, що позивач підміняє предмет доказування описом загальної можливості укладення електронного договору. Можливість укладення кредитного договору в електронній формі та допустимість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачкою не заперечуються. Спірним є не питання, чи допускає закон такий спосіб укладення договору взагалі, а питання, чи вчинила саме ОСОБА_1 конкретні електронні дії щодо договору № 287945 від 06.08.2025 та чи отримала вона за цим договором грошові кошти. 
Факт користування номером телефону не доводить одержання та введення конкретного одноразового ідентифікатора. Позивач посилається на те, що у виписці АТ «Райффайзен Банк» відображені операції з поповнення номера НОМЕР_2 . Відповідачка не заперечує, що користується цим номером телефону. Тому зазначена обставина не є спірною і не підтверджує жодної іншої обставини, яка входить до предмета доказування. Поповнення мобільного рахунку підтверджує лише факт здійснення платіжної операції на користь відповідного абонентського номера. Воно не містить інформації про: надходження 06.08.2025 повідомлення від ТОВ «Клай Інвест»; зміст такого повідомлення та наявність у ньому коду КL4652; статус доставки повідомлення; особу, яка мала фізичний доступ до засобу зв`язку у конкретний час; введення коду на вебсайті первісного кредитора; зв`язок будь-якої телефонної події із договором № 287945. Крім того, позивач не довів належність відповідачці картки НОМЕР_1 та фактичне зарахування на неї 8 000,00 грн. У відповіді на відзив позивач прямо зазначає, що ані первісний кредитор, ані позивач не мають доступу до повного номера картки та виписки за рахунком, оскільки від платіжного сервісу отримують лише частину номера і токен. Одночасно позивач категорично стверджує, що картка НОМЕР_1 належить відповідачці. Відповідачка об`єктивно не може одержати виписку за рахунком або карткою, які їй не належать. Вимога позивача надати виписку саме щодо картки НОМЕР_1 фактично передбачає наперед установлену належність картки відповідачці, хоча це і є одна з головних спірних обставин. Такий підхід є перенесенням тягаря доказування з позивача на відповідачку. Відповідачкою подано довідку ТВБВ № 10019/054 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», відповідно до якої у цьому підрозділі рахунки на її ім`я відсутні. Висновок позивача, що рахунок «міг бути відкритий» в іншому відділенні, є лише гіпотезою. З процесуального погляду відсутність у довідці відомостей про всю систему банку не підтверджує протилежну обставину - наявність у відповідачки картки НОМЕР_1 . Можливість існування певної обставини не є доказом її фактичного існування.
Відповідачка надала документи щодо всіх наявних у неї рахунків. Довідка АТ «Райффайзен Банк» за період з 01.08.2024 до 10.04.2026 ідентифікує рахунок НОМЕР_3 та картки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 і НОМЕР_6 . Виписка АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікує картку НОМЕР_7 та рахунок НОМЕР_8 . Жоден з цих платіжних інструментів не збігається з карткою НОМЕР_1 . Операція на 99,00 грн з виписки АТ «Райффайзен Банк» спростовує, а не підтверджує висновок позивача. Позивач стверджує, що операція від 26.10.2025 о 09:19:22 підтверджує належність картки НОМЕР_1 відповідачці та її активне використання. Такий висновок не відповідає буквальному змісту банківської виписки. У виписці операцію відображено як «Грошові перекази: НОМЕР_1 » на суму мінус 99,00 грн. Нижче зазначено джерело списання: «Картка: НОМЕР_5 ». Отже, документ підтверджує лише вихідний переказ 99,00 грн із належної відповідачці картки НОМЕР_5 на іншу картку з маскою НОМЕР_1 . Факт переказу коштів на картку не означає, що картка одержувача належить платнику. Власник банківської картки може переказувати кошти на
картки інших осіб. Виписка не містить П.І.Б. одержувача, не встановлює, що
обидві картки належать одній особі, та не містить призначення платежу, яке
пов`язувало б операцію з кредитним договором № 287945. Крім того, операцію здійснено 26.10.2025, тобто більш як через два з половиною місяці після нібито перерахування кредиту 06.08.2025. Вона не підтверджує належність картки відповідачці саме на дату видачі кредиту та не доводить надходження 8 000,00 грн 06.08.2025. Один вихідний переказ на 99,00 грн не є доказом «активного використання» картки одержувача платником.
Представник позивача ТОВ «ФК «Венера Фінанс» просив розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Квятковський Д. В. подав відзив на позовну заяву та заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У позовній заяві позивач стверджує, що 06.08.2025 року між ТОВ «Клай Інвест» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 287945 про надання коштів на умовах фінансового кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору.
Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 8000,00 грн.; дата надання кредиту: 06.08.2025 року; строк кредиту 90 днів; валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка 0,72 % (процентів) на добу.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 8 000 гривень шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідачки № НОМЕР_10 , платіжна картка № НОМЕР_1 .
19.12.2025 року між ТОВ «Клай Інвест» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» укладено договір факторингу № 19122025/1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників від «19» грудня 2025 року до договору факторингу №19122025/1, ТОВ «ФК «Венера Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 категорично заперечує, що укладала вищевказаний кредитний договір та отримувала кредитні кошти у вказаному в договорі розмірі. 
У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Суд, досліджуючи кредитний договір № 287945 від 06.08.2025 враховує, що такий укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором KL4652. Позивач зазначає, що відповідачкою під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.
Докази того, який саме одноразовий ідентифікатор був направлений відповідачці та в який спосіб: смс-повідомлення на фінансовий номер телефону, електронний лист, шляхом здійснення дзвінка чи з використанням сучасних сервісів передачі даних матеріали справи не містять.
На думку суду, такі суперечності виключають доведеність факту акцептування договору саме відповідачкою ОСОБА_1 . 
Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують надання кредитних коштів позичальнику.
Оцінюючи наявне у матеріалах справи підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу коштів, де вказано, що 06.08.2025 ТОВ «Клай Інвест» здійснено переказ в сумі 8 000 грн (видача кредиту № 287945); номер платіжної картки отримувача № НОМЕР_1 , емітент платіжної картки отримувача OSCHAD BANK, суд звертає увагу, що з її змісту не ідентифікується особа відповідачки ОСОБА_1 , що дозволило б ідентифікувати її як власника банківської картки та отримувача цих коштів. Також цей документ не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Представником відповідача подано інформацію з банківських установ щодо належності/неналежності банківської карти № НОМЕР_1 .
Так, згідно довідки АТ «Райффайзен Банк» про рух коштів, яка охоплює період із 01 серпня 2024 року до 10 квітня 2026 року, вбачається належність ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_3 , з яким пов`язані картки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 . Зарахування 8 000,00 грн 06 серпня 2025 року у банківській виписці відсутнє.
Виписка АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує наявність у відповідачки ОСОБА_1 картки НОМЕР_7 , пов`язаної з рахунком НОМЕР_8 .
Довідкою ТВБВ № 10019/054 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» підтверджено, що у зазначеному відділенні рахунки на ім`я ОСОБА_1 відсутні.
Таким чином, жодна із цих карток не відповідає номеру НОМЕР_1 , зазначеному позивачем.
Отже, суд вважає, що позивачем не надано належного доказу того, що картка НОМЕР_1 належить відповідачці ОСОБА_1 , а також не надано доказу фактичного зарахування 8 000,00 грн саме на рахунок відповідачки. Сам факт існування платіжної квитанції з маскованим номером картки без ідентифікації отримувача не підтверджує отримання відповідачкою кредитних коштів.
Відтак, на думку суду, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження надання та отримання відповідачкою кредитних коштів згідно вищевказаного кредитного договору.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, за відсутності доказів укладення між сторонами кредитного договору, надання відповідачці та отримання нею кредитних коштів, вимоги позивача ТОВ «ФК «Венера Фінанс» про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові на позивача.
На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610, 625, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247 ч. 2, 259, 263, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» (код ЄДРПОУ 43561872, вул. Львівська, 23 офіс 703 м. Київ, індекс 03115) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом
Рішення набрало законної сили «___» ________________ 2026 року.
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1769/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець