КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7358/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період дії воєнного стану, з 05.12.2023 по 29.02.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період дії воєнного стану, з 05.12.2023 по 29.02.2024.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначає, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у період з 05.12.2023 по 29.02.2024 перебував у районі ведення воєнних дій, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. На думку позивача, за цей період відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив йому додаткову винагороду у розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Позивач вказує, що про обсяг і характер виплачених йому сум дізнався лише після отримання від представника військової частини НОМЕР_1 документів щодо грошового забезпечення, оскільки при виключенні зі списків особового складу грошовий атестат йому не видавався. 
Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано у відповідача грошовий атестат, докази його вручення, письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, а також докази щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди за спірний період.
Представником військової частини НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення, відповідач зазначає, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 23.10.2023 по 17.05.2024, однак у період з 05.12.2023 по 29.02.2024 не виконував бойові чи спеціальні завдання згідно з бойовими наказами або розпорядженнями командира військової частини. У зв`язку з цим, за позицією відповідача, бойові розпорядження, записи в журналі бойових дій та рапорти посадових осіб щодо виконання позивачем таких завдань відсутні, а саме перебування у районі ведення бойових дій не є самостійною підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. 
На виконання ухвали суду відповідач повідомив, що грошовий атестат та докази його вручення позивачу при виключенні зі списків особового складу у військовій частині НОМЕР_1 відсутні. Також відповідач зазначив, що письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, позивачу не вручалось, оскільки йому було надано витяг з наказу про звільнення із зазначенням конкретних виплат, належних до виплати при звільненні. Крім того, відповідач повідомив про відсутність бойових розпоряджень, записів у журналі бойових дій та рапортів посадових осіб, які підтверджували б виконання позивачем бойових чи спеціальних завдань у спірний період. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 17.05.2024 №142 позивача визнано таким, що справи та посаду здав 17.05.2024, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.05.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з 18.05.2024 знято з котлового забезпечення (а.с.19).
З матеріалів позову вбачається, що під час звільнення з військової частини НОМЕР_1 , за твердженням позивача, йому не було надано грошовий атестат та інші документи, які підтверджують нараховані та виплачені суми грошового забезпечення.
31.07.2025 представником позивача через ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено до військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит щодо надання інформації про проходження позивачем військової служби, нараховане та виплачене грошове забезпечення, а також підстави виплати або невиплати додаткової винагороди (а.с.20).
Листом військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2025 №7391 представнику позивача надано частину запитуваних документів, зокрема витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо виплати щомісячної додаткової винагороди за лютий, березень та квітень 2024 року, витяги з наказів по стройовій частині, картки особового рахунку за 2024 та 2025 роки, а також довідки форми 12. Водночас у листі зазначено, що копії журналів бойових дій містять інформацію з обмеженим доступом і не можуть бути надані третім особам (а.с.22).
29.09.2025 представником позивача повторно направлено адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 , оскільки, за твердженням позивача, у відповіді на попередній запит військова частина помилково надала інформацію щодо іншого військовослужбовця, а саме ОСОБА_2 , замість ОСОБА_1 (а.с.43).
02.10.2025 представником військової частини НОМЕР_1 через мобільний застосунок WhatsApp представнику позивача направлено картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2023 та 2024 роки. За твердженням позивача, саме після отримання цих документів він отримав достовірну інформацію про обсяг і характер нарахованих та виплачених йому сум. 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2024 №5357, ОСОБА_1 у період з 05.12.2023 по 17.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області, Краматорському районі, Костянтинівській міській територіальній громаді. Підставою видачі довідки зазначено журнали бойових дій військової частини НОМЕР_1 (а.с.50).
Не погоджуючись із ненарахуванням та невиплатою додаткової винагороди за вказаний період, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 1-1 постанови №168 у редакції, чинній у спірний період, передбачено, що військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Виплата додаткової винагороди відповідно до пункту 1-2 постанови №168 здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Розділом XXXIV Порядку №260 врегульовано умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн виплачується військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами або розпорядженнями, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Пунктом 4 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії здійснюється на підставі:
бойового наказу або бойового розпорядження;
журналу бойових дій, журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості;
рапорту або донесення командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або заходах, виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин, які видаються на підставі рапортів командирів підрозділів.
Аналіз наведених положень свідчить, що право військовослужбовця на додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн пов`язується не лише з фактом проходження військової служби, а з виконанням ним бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи.
За правилами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності своєї поведінки покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи довідку Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2024 №5357, суд враховує, що вона оформлена за формою, встановленою додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 №887.
Відповідно до зазначеного Порядку така довідка видається саме на підтвердження безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а її оформлення пов`язується з участю особи у виконанні бойових (службових) завдань.
Тому та обставина, що довідка видана для вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій, не позбавляє її доказового значення під час вирішення спору про виплату додаткової винагороди.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2024 у справі №560/15702/23, відповідно до якої довідка про безпосередню участь особи у відповідних заходах не може бути відхилена виключно з тих підстав, що її складено для отримання статусу учасника бойових дій. Суд повинен дослідити зміст цієї довідки та документи, зазначені як підстава для її видачі.
У цій справі довідка від 01.09.2024 №5357 не лише містить загальне твердження про участь позивача у заходах, а й визначає:
особу військовослужбовця;
його військове звання та посаду;
місце виконання завдань;
безперервний період участі з 05.12.2023 по 17.05.2024;
документи, на підставі яких підтверджено участь позивача, а саме журнали бойових дій №53т та №196т.
Таким чином, наведена довідка безпосередньо спирається на один із видів документів, передбачених пунктом 4 розділу XXXIV Порядку №260 як доказ виконання військовослужбовцем бойових або спеціальних завдань.
Відомості довідки №5357 узгоджуються з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2025 №9489, якою також підтверджено участь позивача у відповідних заходах та його перебування безпосередньо в районі їх здійснення протягом періоду з 23.10.2023 по 17.05.2024.
Відповідач не заперечив факту видачі цих довідок, їх справжності та достовірності підписів уповноважених посадових осіб.
Матеріали справи не містять доказів скасування, відкликання або визнання зазначених довідок такими, що видані помилково.
Натомість доводи відзиву про відсутність записів у журналі бойових дій безпосередньо суперечать змісту довідки від 01.09.2024 №5357, у якій журнали бойових дій прямо визначені підставами підтвердження участі позивача у заходах.
При цьому відповідач не надав суду журнали бойових дій або витяги з них, не повідомив зміст відповідних записів та не пояснив, на підставі яких інших відомостей командиром Військової частини НОМЕР_1 видано офіційну довідку про безпосередню участь позивача.
Також відповідач не надав доказів того, що у спірний період позивач перебував у відпустці, на лікуванні, був усунений від виконання службових обов`язків, відмовився виконувати бойові накази або існували інші обставини, які виключали його право на додаткову винагороду.
Відсутність оформленого командуванням рапорту або наказу про виплату не може сама собою спростовувати факти, які вже підтверджені виданими цим же командуванням офіційними документами.
Оформлення рапортів, внесення відомостей до журналів бойових дій, підготовка списків військовослужбовців та видання наказів про виплату належать до компетенції військового командування. Позивач не має повноважень самостійно складати такі документи або забезпечувати внесення до них відповідних відомостей.
Тому неналежне виконання військовою частиною своїх організаційних та облікових обов`язків не може бути підставою для позбавлення військовослужбовця виплати, право на яку підтверджено офіційними документами цієї ж військової частини.
Отже, надані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про виконання ним у період з 05.12.2023 по 29.02.2024 бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України.
Відповідач не спростував установлених обставин та не довів правомірності ненарахування і невиплати позивачу додаткової винагороди.
Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність наказу командира про виплату, оскільки такий наказ є формою реалізації вже набутого військовослужбовцем права на виплату за наявності визначених законодавством підстав, а не самостійною умовою виникнення цього права.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 05.12.2023 по 29.02.2024 є протиправною.
Належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72– 77, 90, 139, 241– 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії — задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 05.12.2023 по 29.02.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 05.12.2023 по 29.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА