15 вересня 2026 року

Справа № 642/6634/26
Провадження № 2/642/2759/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

15 вересня 2026 року м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б,
за участю секретаря судових засідань Семенюк А.Є,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська обласна прокуратура про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд-
встановив :
Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» майнову шкоду в розмірі 53 797, 24 грн. В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , вчинив незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України. Вказаними діями обвинувачений / підозрюваний завдав матеріальних збитків позивачу на суму 53797,24 грн. ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» є потерпілою особою. Оскільки ухвалою суду від 01.07.26 цивільний позов ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» на загальну суму 53 797 грн. 24 коп. залишено без розгляду, тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою суду від 12.08.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.
Третя особа пояснень не надала.
Відповідач відзиву на позов або клопотань до суду не подав. 
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Стаття 7 ЛК України передбачає, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Відповідно до ст. 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
ДП «ХЛНДС» є постійним лісокористувачем лісового фонду, де вчинено незаконну порубку.
Відповідно до ст.19 ЛК України на постійних лісокористувачів покладено обов`язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.
Статтею 67 ЛК України передбачено, що у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів як заготівля деревини.
У ст. 69 ЛК України вказано, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток.
Відповідно до вимог ст. ст.105,107 ЛК України порушення лісового законодавства у виді незаконного вирубування та пошкодження дерев і чагарників тягне для винних у цьому осіб за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
За ч.1 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно з ч.1ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Врегульовані вищевказаними нормами наслідки порушення вимог природоохоронного (в т. ч. лісового) законодавства у вигляді обов`язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки відповідають загальним положенням Цивільного кодексу України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків.
Статтею 22 ЦК України встановлено загальні правила відшкодування збитків та передбачено, зокрема, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У даному випадку спірні правовідносини щодо відшкодування збитків, заподіяних порушенням лісового законодавства, кваліфікуються як відносини із відшкодування позадоговірної шкоди.
Судом встановлено, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_1 , в проміжок часу між 12.02.2020 року та 13.02.2020 року (більш точний час в ході судового розгляду встановити не вдалося) у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний корисливий умисел на незаконну порубку дерев на території Дергачівського лісництва ДП «Харківська ЛНДС» з метою подальшого розпилювання їх на дрова та використання для власних потреб.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.02.2020 (точну годину судовим розглядом встановити не вдалося), 

за допомогою заздалегідь заготовленого та прилаштованого знаряддя злочину, що було необхідне для здійснення зрубу стовбурів дерев та їх розпилу, а саме бензопили (маркування та модель досудовим розслідуванням встановити не вдалося) та автомобілем марки «ВАЗ 2121» з причепом, які належать на праві власності іншій особі, направився до виділу № 2 кварталу № 352 Дергачівського лісництва ДП «Харківська ЛНДС».
ОСОБА_1 , перебуваючи у виділі № 2 кварталі № 352 Дергачівського лісництва ДП «Харківська ЛНДС», що знаходиться на території Холодногірського району у місті Харкові Харківської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч ст.ст. 1, 4, 16, 17, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, в порушення вимог ст. ст. 5, 12, 38, 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 10 Закону України "Про рослинний світ", п.п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 «Про врегулювання питання щодо спеціального використання лісових ресурсів», маючи умисел, направлений на незаконну порубку дерев, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів - лісорубного квитка, незаконно, без спеціального на те дозволу, за допомогою привезеної із собою вищевказаної бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, здійснив незаконну порубку 11 (одинадцяти) сироростучих дерев породи «Дуб звичайний» з діаметрами пнів у корі біля шийки кореня – 41 см, 33,4 см, 37,2 см, 28,2 см, 35,3 см, 36,5 см, 28,6 см, 30,8 см, 27,8 см, 31,3 см, 29,6 см, тим самим виконав усі необхідні дії, для доведення свого злочинного умислу до кінця та здійснив незаконну порубку
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.02.2020 у невстановлений час, з метою розпилювання незаконно зрубаних ним зазначених 11 (одинадцяти) дерев породи «Дуб звичайний», за допомогою вищевказаного невстановленого автомобіля марки «ВАЗ 2121» з причепом, перевіз дані 11 (одинадцять) дерев за місцем мешкання.
Внаслідок зазначеного протиправного діяння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме незаконної порубки ним 11 (одинадцяти) дерев породи «Дуб звичайний» на території виділу № 2 кварталу № 352 Дергачівського лісництва ДП «Харківська ЛНДС», навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів завдано майнову шкоду на загальну суму 53797 (п`ятдесят три тисячі сімсот дев`яносто сім) гривень 24 копійки, яка розрахована інженером з охорони та захисту лісів ДП «Харківська ЛНДС» та підтверджена висновком судової економічної експертизи Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 заподіяв майнову шкоду державі в особі ДП «Харківська ЛНДС» на загальну суму 53797 гривень 24 копійки, що є істотною шкодою.
Позивач є потерпілим у кримінальному провадженні № 12020220510000406. 
Ухвалою Холодногірського райсуду м. харкова від 01.07.2026 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 246 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 12020220510000406 від 14.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - закрито, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» на загальну суму 53 797 грн. 24 коп. залишено без розгляду.
Роз`яснено, що у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, яке оформлюється ухвалою суду, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» про відшкодування збитків на суму 53 797, 24 грн., оскільки такий позов вирішується судом відповідно до ст.129 КПК України у випадку ухвалення вироку чи постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому позов необхідно залишити без розгляду, що не позбавляє можливості звернутися з таким позовом в порядку цивільного судочинства.
Статтею 1166 ЦК України встановлено загальні підстави відшкодування шкоди у позадоговірних (деліктних) зобов`язаннях та передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже для відшкодування шкоди за правиламист.1166 ЦК України необхідно довести такі факти:
а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;
б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 
У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вищенаведеної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Положеннями ч. 1ст.89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із роз`яснень, викладених у п.1 постанови пленуму Верховного Суду України №12 від 20.02.2004 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ»» вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.
У пункті першому постанови пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, Кримінально-процесуальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе в разі вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст. 44 КК України, а саме, у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.
Таким чином, обов`язковою передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину, незалежно від того, є він закінченим чи незакінченим, а так само вчинення такого злочину одноособово чи у співучасті.
Прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе лише за згодою особи на відповідну підставу закриття кримінального провадження.
Питання про звільнення від кримінальної відповідальності суд вирішує у формі ухвали.
Незважаючи на те, що зазначений вид судового рішення, за правилами кримінального процесуального закону, не передбачає визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, усе ж зазначена підстава для звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання такої особи чи визнання її невинною, а визначені в КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими.
Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі застосування строків давності не може свідчити про не вчинення особою злочину, звинуваченою у ньому. З огляду на це особа, яка вважає себе невинуватою у вчиненні злочину або вина якої у вчиненні злочину не доведена, вправі вимагати не застосування строків давності, а постановлення виправдувального вироку або постановлення ухвали про відсутність події та складу злочину в діях такої особи. Лише такі процесуальні рішення носять реабілітуючий характер та звільняють особу від усіх звинувачень у вчиненні протиправного караного діяння.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 826/4225/15, від 03.10.2018 у справі №463/1380/15-ц.
Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу із застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, 
тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Умисними протиправними діями ОСОБА_1 заподіяв майнову шкоду державі в особі ДП «Харківська ЛНДС» на загальну суму 53797 грн. 24 коп.
Позивач є потерпілим у кримінальному провадженні № 12020220510000406. 
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» на загальну суму 53 797 грн. 24 коп. є обґрунтованими, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.
Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.16, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176, 1177 ЦК України, ст. 68 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст.19,67,69,105,107 ЛК України, ст.ст.1,2,4, 13, 77-78,81,89,141,259,263-265,273,279, 280, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська обласна прокуратура про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" майнову шкоду у розмірі 53 797 (п`ятдесят три тисячі сімсот дев`яносто сім) грн. 24 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 15.09.2026.

Відомості про сторін:

Позивач - Державне підприємство "Харківська лісова науково-дослідна станція" (62340, Харківська обл., Дергачівський р-н, село Черкаська Лозова, ЄДРПОУ: 00994058)

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 )

Третя особа - Харківська обласна прокуратура (61001, м. Харків, вулиця Богдана Хмельницького, буд. 4, ЄДРПОУ: 02910108)

Суддя Є.Б. Ольховський