ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року   Справа № 906/1566/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. , суддя Поліщук П.Я. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В. 

уповноважені представники сторін у судове засідання не з`явилися 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі №906/1566/25
за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"
до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" 
про стягнення 3 815 445,20 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.03.2026 та ухвали від 05.03.2026)

ВСТАНОВИВ:
1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі № 906/1566/25.
1.2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі № 906/1566/25 задоволено позов Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" про стягнення 3 815 445,20грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.03.2026).
1.3. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2 696 341,20 грн пені, 1 119 104,00 грн штрафу та 10 221,82 грн судового збору.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Правовідносини між сторонами виникли на підставі державного контракту №24-710-VDK-25 від 24.07.2025р. на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.
2.2. За умовами державного контракту, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар для потреб безпеки і оборони, найменування, кількість, вартість та строки поставки яких зазначені у контракті та специфікації, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар у строки та на умовах, визначених контрактом.
2.2.1. Додатком №1 до державного контракту №24-710-VDK-25 від 24.07.2025 є специфікація у якій сторонами погоджено найменування товару, його кількість - 300 комплектів та загальну вартість, яка складає 37 470 000,00грн., а також строк поставки товару: до 31.07.2025. Додатком №2 до державного контракту №24-710-VDK-25 від 27.08.2025 є комплектність товару. Державний контракт, додаток №1 (специфікація) та додаток №2 (комплектність товару) підписано представниками сторін їх підписи скріплено печатками підприємств.
2.3. Поставка частини товару виконавцем здійснена 31.07.2025 - 172 од., 05.11.2025 - 4од. Частина товару у кількості 124 од. станом на 24.11.2025 не поставлена.
2.4. Після звернення позивача з позовною заявою до суду, 08.12.2025 сторонами укладено Додаткову угоду №1, за умовами якої пункт 11.1. Розділу 11. Контракту викладено в новій редакції: "11.1. Контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 28 лютого 2026 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, у тому числі гарантійних" (п. 2).
2.5. Сторонами не вносились зміни до п. 4.1 Держаного контракту в частині строків поставки товарів. Так, відповідно до п.4.1 Держаного контракту, виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеному у Специфікації (Додаток 1). Сторонами у специфікації погоджено строки поставки товару до 31.07.2025. 
2.6. 19.01.2026 відповідачем здійснена поставка третьої (останньої) партії товару в кількості 124од., що підтверджується видатковою накладною від 19.01.2026 №32-1.1.1.-В-81 Тоді ж, 19.01.2026 між сторонами підписано акт приймання-передачі товару №47, у кількості 124 комплекти на загальну суму 15 487 600,00грн.
2.7.До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 ст. 712 ЦК України). Відповідно до частини 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
2.8. Судом встановлено, що поставка товару у кількості 172 од. вартістю 21 482 800,00грн поставлено у строки, встановлені контрактом, що підтверджується актом приймання передачі від 31.07.2025. Решта товару поставлено з порушенням строків.
2.9. У відповідності до п.7.2 контракту, у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожним день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.
2.10. В даному випадку, має місце прострочення виконання зобов`язання, яке є підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій. Згідно положень статей 549, 551, 611 ЦК України слідує, що встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору.
2.11. Заявлені до стягнення з відповідача пеня в розмірі 2 696 341,20 грн. та штраф у розмірі 1 119 104,00 грн є обґрунтованими. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду першої інстанції, Приватне підприємство "БудКапітал Плюс" 19.06.2026, через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх2954/26 від 19.06.2026), в якій просить: прийняти до провадження апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області по справі № 906/1566/25 від 26.05.2026. Скасувати рішення Господарського суду Житомирської області по справі № 906/1566/25 від 26.05.2026 у повному обсязі та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на користь Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" судові витрати у вигляді судового збору. 
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення, ґрунтується на положеннях закону та винесено з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права.
3.3. Так, 24.07.2025 між Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" та Приватним підприємством "БудКапітал Плюс" укладено Державний контракт №24-710- VДК-25 (контракт). 
3.4. У зв`язку з недопоставкою товару у встановлений строк, замовник направляв виконавцю претензію 11/2-16024 від 09.09.2025, у якій, посилаючись на прострочення строків поставки товару, нарахував пеню у розмірі 575 539,20грн. та 1 119 104,00грн штрафу.
3.5. В подальшому, замовник звернувся до суду з відповідною позовною заявою, і 08.12.2025 сторонами укладено Додаткову угоду №1, за умовами якої пункт 11.1. Розділу 11. Контракту викладено в новій редакції: "11.1. Контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 28 лютого 2026 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, у тому числі гарантійних" (п. 2). Разом з тим суд звертає увагу, що сторонами не вносились зміни до п. 4.1 Держаного контракту в частині строків поставки товарів. Так, відповідно до п.4.1 Держаного контракту, виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеному у Специфікації (Додаток 1).
3.6. Сторонами у специфікації погоджено строки поставки товару до 31.07.2025. 19.01.2026 відповідачем здійснена поставка третьої (останньої) партії товару в кількості 124од., що підтверджується видатковою накладною від 19.01.2026 №32- 1.1.1.-В-81 (10). Цього ж дня - 19.01.2026р. між сторонами підписано акт приймання-передачі товару №47, у кількості 124 комплекти на загальну суму 15 487 600,00 грн. З урахуванням поставки цієї партії товару позивач збільшив позовні вимоги в частині донарахування пені, внаслідок чого загальний розмір пені за пропуск строку поставки товару, за розрахунком позивача, складає 2 696 341,20 грн, розмір штрафу, передбачений пп.7.2.1. п. 7.2. Контракту не змінився і становить 1 119 104,00грн. 
3.7. Скаржник зазначає, що судом постановлено стягнути з відповідача пеню, а також штраф. Натомість, неправильне застосування норм матеріального права полягає у тому, що стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії. 
3.8. Суд помилково визначив, що в діях відповідач мало місце порушення декількох різних зобов`язань перед позивачем, а також двічі застосовували відповідальність одного й того ж самого виду - неустойки, тому в результаті задоволення позовних вимог він був притягнений двічі до відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2026 колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Поліщук П.Я., суддя Крейбух О.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі №906/1566/25. 
4.1.1. Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.09.2026.
4.2. Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" у відзиві просить апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 – залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі №906/1566/25 – залишити без змін.
4.3. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2026 апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі №906/1566/25 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Поліщук П.Я., суддя Тимошенко О.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи №906/1566/25 між суддями від 09.09.2026.
4.4. 08.09.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява, у якій останній просить судове засідання у справі №906/1566/25, яке призначено на 09.09.2026 об 11:30 год. провести без участі представника позивача.
4.5. Скаржник Приватне підприємство "БудКапітал Плюс" у судове засідання 09.09.2026 не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, причини не явки суду не повідомлено.
4.6. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
4.7. Оскільки явка представників сторін у судове засідання згідно ухвали суду від 21.07.2026 апеляційним судом обов`язковою не визнавалася, враховуючи заяву позивача про розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги по суті, згідно вимог ст.269 ГПК України, за наявними у матеріалах справи доказами, без участі представників сторін у даній справі.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі №906/1566/25 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Конституція України;
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається із матеріалів справи, 24.07.2025 між Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (замовник) та Приватним підприємством "БудКапітал Плюс" (виконавець) укладено Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки та оборони №24-710-VДК-25 (Державний контракт), згідно пункту1.1 якого, виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари для потреб безпеки і оборони (далі - товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому контракті та в Специфікації товарів (додаток №1 до контракту) (далі - Специфікація), для подальшого використання Збройними силами України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим контрактом. Комплектність товару наведено в додатку №2 до Контракту (а.с. 31-41).
7.3. Згідно пункту 2.4 Державного контракту, загальна вартість (ціна) товару за цим контрактом становить 37 470 000 (тридцять сім мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень 00 копійок. 
7.4. Оплата замовником поставленого товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця по факту поставки товару впродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів шляхом подання платіжної інструкції до ДКСУ, а у разі відсутності відповідного бюджетного фінансування - протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його надходження (п.2.9 контракту).
7.5. За умовами п.3.4 Державного контракту, датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата закінчення приймання-передачi товару, яка зазначається у видатковій накладній. Акт приймання-передачi товарiв для потреб безпеки та оборони та видаткова накладна складається виконавцем в 5 (п`яти) примірниках. Виконавець зобов`язаний не пізніше 2 (двох) робочих днів з дати підписання між виконавцем та отримувачем передати 4 (чотири) примірники такого акту та 1 (один) примірник додатків до нього замовнику.
7.6. Замовник протягом 2 (двох) робочих днiв з дня надходження підписаного з боку виконавця та отримувача Акту приймання-передачi товару до замовника, у разi відсутності розбiжностей за результатами їх звірки з видатковою накладною, підписує та протягом 2 (двох) робочих днів із дати підписання повертає належні примірники Акту приймання-передачі товару виконавцю (1 (один) примірник) та отримувачу (2 (два) примірники).
7.7. Пунктом 4.1 Державного контракту передбачено, що виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього контракту не пізніше строку, визначеному в специфікації (Додаток 1)..
7.8. При цьому, згідно пункту 4.2 Державного контракту, в обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення строку дії контракту шляхом внесення змін до цього контракту на підставі письмового звернення виконавця, яке виконавець повинен надати не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати поставки товару, зазначеної в специфікації з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно вимог розділу 13 цього контракту.
7.9. У пункті 7.2 Державного контракту сторони визначили, що у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожним день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.
7.10. Контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 31 грудня 2025 року, але в будь-якому разi до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, у тому числі гарантійних (пункт 11.1 Державного контракту).
7.11. Додатком №1 до Державного контракту №24-710-VDK-25 від 24.07.2025 є специфікація у якій сторонами погоджено найменування товару, його кількість - 300 комплектів та загальну вартість, яка складає 37 470 000,00 грн., а також строк поставки товару: до 31.07.2025 (а.с. 42).
7.12. Додатком №2 до Державного контракту №24-710-VDK-25 від 27.08.2025 є комплектність товару (а.с. 42 на звороті).
7.13. Державний контракт, додаток №1 (специфікація) та додаток №2 (комплектність товару) підписано представниками сторін їх підписи скріплено печатками підприємств.
7.14. Поставка частини товару виконавцем здійснена 31.07.2025 - 172 од., 05.11.2025 - 4од.
7.15. Частина товару у кількості 124 од. станом на 24.11.2025 не поставлена.
7.16. У зв`язку з недопоставкою Виконавцем товару у встановлений строк, Замовник направляв виконавцю у претензію 11/2-16024 від 09.09.2025, у якій, посилаючись на прострочення строків поставки товару, нарахував пеню у розмірі 575 539,20грн. та 1 119 104,00грн штрафу, які просив сплатити на відповідний рахунок протягом п`яти робочих днів з моменту отримання претензії (а.с. 5-6).
7.17. Оскільки вказана претензія залишена без відповіді та задоволення, 27.11.2025 Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" 1 844 523,20 грн пені та 1 119 104,00 грн штрафу.
7.17.1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов державного контракту №24-710-VДК-25 від 24.07.2025 в частині невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з ПП "БудКапітал Плюс" пеню та штраф, згідно умов Державного контракту.
7.18. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.12.2025 вказану прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №906/1566/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.01.2026.
7.19. Після звернення позивача з позовною заявою до суду, 08.12.2025 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки та оборони від 24.07.2025 №24-710-VДК-25, у якій сторони дійшли згоди викласти Розділ 3 контракту у новій редакції.
7.19.1. Також, дійшли згоди викласти Додаток 3, 4 в редакції Додатків 1, 2 до цієї Додаткової угоди та Доповнити Контракт новими Додатками 5, 6 в редакції Додатків 3, 4 до цієї Додаткової угоди відповідно (а.с. 82-83).
7.20. 29.12.2025 сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки та оборони від 24.07.2025 №24-710-VДК-25, у якій сторони дійшли згоди, зокрема, викласти пункт 11.1. Розділу 11. Контракту викладено в новій редакції:
"11.1. Контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 28 лютого 2026 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, у тому числі гарантійних" (п. 2) (а.с. 88).
7.21. В подальшому, 19.01.2026 виконавцем-відповідачем здійснено поставку третьої (останньої) партії товару в кількості 124од., що підтверджується видатковою накладною №32-1.1.1.-В-81 (10) від 19.01.2026 (а.с.81).
7.22. Того ж дня, 19.01.2026 між сторонами підписано Акт приймання-передачі товару №47, у кількості 124 комплекти на загальну суму 15 487 600,00 грн. (а.с. 80).
7.23. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено розгляд справи на 27.01.2026.
7.24. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод та призначено розгляд справи на 05.03.2026.
7.25. 04.03.2026 через систему "Електронний суд" позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. 
7.25.1. У заяві останній повідомив, що 19.01.2026 відповідачем здійснена поставка третьої (останньої) партії товару в кількості 124од., що підтверджується видатковою накладною від 19.01.2026 №32-1.1.1.-В-81 (10). 
7.25.2. З урахуванням поставки цієї партії товару позивачем здійснено донарахування пені, внаслідок чого загальний розмір пені за пропуск строку поставки товару складає 2 696 341,20 грн, розмір штрафу, передбачений пп.7.2.1. п. 7.2. Контракту не змінився і становить 1 119 104,00грн (а.с. 77-79).
7.25.3. З урахуванням поставки цієї партії товару позивач збільшив позовні вимоги в частині донарахування пені, внаслідок чого загальний розмір пені за пропуск строку поставки товару, за розрахунком позивача, складає 2 696 341,20грн, розмір штрафу, передбачений пп.7.2.1. п. 7.2. Контракту не змінився і становить 1 119 104,00грн (а.с. 77-79).
7.26. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2026 заяву позивача від 04.03.2026 про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та продовжено строк підготовчого провадження на підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод та відкладено підготовче засідання 
7.27. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.03.2026 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1566/25 до судового розгляду по суті.
7.28. Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву.
7.29. За результатами розгляду даного спору, 26.05.2026 Господарським судом Житомирської області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1. - 1.3. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1.- 2.11. даної постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, та зміни рішення суду першої інстанції від 26.05.2026 в частині присудженого до стягнення розміру судового збору, виходячи з наступного.
8.2. Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави.
8.3. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
8.3.1. Згідно частин 1, 3 вказаної норми право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
8.4. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
8.5. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).
8.5.1 При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
8.5.2. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
8.5.3 Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
8.6. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.
8.7. Відповідно до частини 1 статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
8.8. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
8.9. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
8.10. Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
8.11. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).
8.12. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
8.13. Згідно статі 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
8.14. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
8.15. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
8.16. Так, правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з Державного контракту №24-710-VDK-25 від 24.07.2025 на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.
8.17. За умовами Державного контракту, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар для потреб безпеки і оборони, найменування, кількість, вартість та строки поставки яких зазначені у контракті та специфікації, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар у строки та на умовах, визначених контрактом.
8.18. Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
8.19. За статтею 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
8.20. Так, згідно Специфікації, яка є Додатком №1 до Державного контракту №24-710-VDK-25 від 24.07.2025, сторонами погоджено найменування товару, його кількість - 300 комплектів та загальну вартість, яка складає 37 470 000,00 грн., а також строк поставки товару: до 31.07.2026 (а.с. 42).
8.21. Матеріалами справи підтверджується, що поставка товару у кількості 172 од. вартістю 21 482 800,00грн згідно Акту приймання передачі від 31.07.2025 поставлено виконавцем у строки, встановлені контрактом від 24.07.2025 (а.с. 27).
8.21.1. Решта товару поставлено з порушенням строків:
- 4 одиниці на суму 499 600,00грн поставлено виконавцем 05.11.2025, що підтверджується актом приймання-передачі від 05.11.2025 (а.с. 28). 
- 124 одиниці на суму 15 487 600,00грн - 19.01.2026 що підтверджується видатковою накладною від 19.01.2026 №32-1.1.1.-В-81 (10) та актом приймання-передачі товару №47 (а.с. 80, 81).
8.22. Господарськими судами встановлено, що виконавець-відповідач своєчасно не виконав зобов`язання щодо поставки товару у визначені Контрактом строки.
8.23. В матеріалах справи відсутні, докази поставки виконавцем товару у повному обсязі своєчасно – у відповідні строки. 
8.24. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).
8.25. Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. 
8.26. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
8.27. Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
8.28. За пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
8.29. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
8.30. За частиною 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
8.31. Приписи частин 2, 3 статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.
8.32. Встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору.
8.33. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статті 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки.
8.34. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17 від 02.04.2019 у справі №917/194/18 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19. 
8.34.1. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. 
8.34.2. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. 
8.34.3. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. 
8.34.4. Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.
8.35. Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.
8.36. Так, пунктом 7.2 Державного Контракту сторони погодили, що, у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожним день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.
8.37. Згідно поданих позивачем розрахунків (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог у справі) останній нарахував та заявив до стягнення з відповідача 2 696 341,20 грн. пені, яка нарахована:
- за період з 01.08.2025 по 04.11.2025 на суму несвоєчасно поставленого товару у розмірі 499 600,00 грн. (4 од.), що становить 47 961,60 грн.;
- за період з 01.08.2025 по 18.01.2025 на суму несвоєчасно поставленого товару у розмірі 15 487 600,00 грн. (124 од.), що становить 2 648 379,60 грн. (а.с. 78).
8.38. Разом з тим, оскільки прострочення щодо поставки товару мало місце більше 30 днів, позивачем нараховано також штраф у розмірі 1 119 104,00 грн (на суму боргу у розмірі 15 487 600,00 грн. за 124 од.).
8.39. Апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку розрахунків позивача погоджується із судом першої інстанції, що заявлений розмір пені за відповідні періоди є правомірним згідно пункту 7.2 Державного контракту №24-710-VDK-25 від 24.07.2025, оскільки відповідач порушив строки поставки товару. 
8.40. Розмір штрафу є обґрунтованим, нарахований позивачем також правомірно згідно вказаного пункту 7.2 Державного контракту та норм чинного законодавства.
8.41. Враховуючи вищевикладене, виходячи з умов укладеного Державного контракту №24-710-VDK-25 від 24.07.2025, встановлених господарськими судами обставини даного спору, позовні вимоги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про стягнення з Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" 2 696 341,20 грн пені, та 1 119 104,00 грн штрафу (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.03.2026) підлягають до задоволення у повному обсязі.
8.42. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.43. Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
8.44. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
8.45. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.46. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
8.47. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
8.48. Висновок Господарського суду Житомирської області про задоволення вказаних позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача 2 696 341,20 грн пені та 1 119 104,00 грн штрафу є обґрунтованим та правомірним.
8.49. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.
8.50. Оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26.05.2026 в частині задоволених позовних вимог ухвалено з додержанням норм матеріального права. 
8.51. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення суду в частині задоволення позовних вимог та не можуть бути підставою для його скасування.
8.51.1. Так, скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на статтю 61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.
8.51.1.2. Вважає, що позивач та відповідно, суд двічі застосовували до відповідача відповідальність одного й того ж самого виду – неустойки.
8.51.2. Колегією суддів вже зазначалося, що встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору.
8.51.3. Так, свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.
8.51.4. Враховуючи наведені вище норми законодавства, в даному випадку, сторони контракту, врегульовуючи між собою правовідносини щодо поставки відповідного Товару, досягли згоди щодо його умов, тобто вільно, на власний розсуд визначили та погодили умови контракту, підписавши його.
8.51.5. Заявлені позивачем до стягнення пеня та штраф, є різними видами відповідальності, що передбачені умовами Державного Контракту
8.51.6. Відтак, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статті 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а не одним й тим самим видом неустойки.
8.52. За таких обставин, апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі №906/1566/25 слід залишити без задоволення.
8.53. Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині присудженого до стягнення з відповідача на користь позивача розміру судового збору.
8.54. Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
8.55. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
8.56. Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
8.57. Відповідно до пункту 1 частини1 статті 163 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.
8.58. Позивачем при зверненні до суду першої інстанції - 27.11.2025, на виконання п.3 ч.3 ст. 162 ГПК України, було зазначено ціну позову у розмірі 2 963 627,20 грн та сплачено судовий збір в сумі 35563,54 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1028від 16.11.2025 (а.с.50).
8.59. Вказана ставка судового збору за подання позову про стягнення з відповідача пені та штрафу на загальну суму 2 963 627,20грн, визначено заявником відповідно до Закону, із застосування коефіцієнту 0,8 до визначеної ставки/розміру: 2 963 627,20*1,5%*0,8 = 35563,53грн.
8.60. Разом з тим, 04.03.2026 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Згідно заяви останній збільшено розмір заявленої до стягнення пені на суму 851 818,00 грн до 2 696 341,20 грн. Розмір штрафу залишився без змін (а.с. 77-79).
8.60.1. Враховуючи збільшення розміру позовних вимог позивач у встановленому законом порядку доплатив судовий збір виходячи із суми на яку збільшено розмір позовних вимог: 851 818,00*1,5%*0,8 = 10 221,82грн.
8.61. Отже, ціна позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.03.2026, яка прийнята судом першої інстанції до розгляду у даній справі становить 3 815 445,20 грн (2 696 341,20 грн пені +1 119 104,00 грн).
8.62. Ставка судового збору, яка підлягала сплаті за подання даного позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3 815 445,20 грн становила – 57 231,68 грн (3 815 445,20 *1,5%).
8.63. За результатами розгляду даного спору Господарський суд Житомирської області дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" про стягнення 3 815 445,20грн підлягають задоволенню в повному обсязі. 
8.64. В рішенні судом зазначено про Судові витрати:
"Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача". 
8.65. В мотивувальній частині судом не зазначено/не описано обставин щодо сплати судового збору позивачем за подання даного позову, та який розмір судового збору слід покласти на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі.
8.66. Згідно резолютивної частини рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі № 906/1566/25:
"1. Позов задоволено.
2. Стягнуто з Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" (10004, Житомирська обл., м. Житомир, пр. Миру, буд. 19, кв. 342, код ЄДРПОУ 44905947) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2, код ЄДРПОУ 44725823):
- 2 696 341,20 грн пені
- 1 119 104,00 грн штрафу
- 10 221,82 грн судового збору".
8.67. В даному випадку судом першої інстанції покладено на відповідача судові витрати із сплати судового збору лише за збільшення розміру позовних вимог, оскільки, саме 10 221,82 грн. судового збору було сплачено позивачем, виходячи із суми, на яку збільшено розмір позовних вимог.
8.68. Від так, наведене свідчить, що судом першої інстанції залишено поза увагою обставини щодо заявлення даного спору з урахування заяви про збільшення позовних вимог та не враховано положення Закону України "Про судовий збір", статтю129 ГПК України, відповідно, не правильно визначено розмір витрат судового збору, які слід покласти на відповідача за результатами вирішення спору.
8.69. В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині стягнення судового збору. 
8.70. У зв`язку з цим із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд позовної заяви у сумі 57 231,68грн (35563,53+10 221,82). 
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.
9.2. З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підставами для зміни судового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини 1 статті 277 ГПК України).
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі №906/1566/25 апелянт сплатив судовий збір у розмірі 68678,01 гривень, згідно платіжної інструкції №454 від 14.07.2026.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі № 906/1566/25 змінити в частині стягнення судового збору та викласти пункт 2 резолютивної частини в наступній редакції:
"Стягнути з Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" (10004, Житомирська обл., м. Житомир, пр. Миру, буд. 19, кв. 342, код ЄДРПОУ 44905947) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2, код ЄДРПОУ 44725823):
- 2 696 341,20 грн - пені
- 1 119 104,00 грн - штрафу
- 57 231,68 грн - судового збору".
3. У решті рішення Господарського суду Житомирської області від 26.05.2026 у справі № 906/1566/25 - залишити без змін. 
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
5. Справу №906/1566/25 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повна постанова складена "10" вересня 2026 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І. 

Суддя   Тимошенко О.М. 

Суддя   Поліщук П.Я.