Справа № 308/19186/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

06 липня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.
за участю секретаря судового засідання: Тайстри І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року, ухвалене головуючим суддею Івановим А.П., в справі за позовом ОСОБА_1 до Холмківської сільської ради Ужгородського району, Служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини
встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до Холмківської сільської ради Ужгородського району, Служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.
Позов мотивує тим, що 23.11.2007 між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про що складено відповідний актовий запис №467 від 23.11.2007. У шлюбі у народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.08.2013 у справі №264/2669/13-ц шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. 
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2014 року у справі №264/6499/13-ц місце проживання сина ОСОБА_4 визначено з ним. 
На сьогоднішній день син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає з ним, як внутрішньо переміщена особа, підтвердженням чому є довідка від 01.03.2024 №2104-7001970744 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 та довідка від 01.03.2024 №2104-7001970730 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , видані Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області. 28.03.2024 Ужгородським міськрайонним судом видано судовий наказ у справі №308/5522/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_2 самоусунулась від участі у вихованні та утриманні сина, і всі обов`язки щодо його утримання, виховання, навчання, забезпечення додаткових потреб, лежать виключно на ньому. При цьому ставити питання про позбавлення її батьківських прав він не може.
19.12.2022 він звертався до Холмківської сільської ради, як органу опіки і піклування з заявою про надання висновку (довідки) про перебування неповнолітньої дитини на утриманні батька.
Листом Холмківської сільської ради від 27.12.2022 №02-24/3950 йому рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини ОСОБА_4 .
Встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини ОСОБА_4 позивачу необхідно тому, що цей факт породжує юридичні наслідки для нього: право на одержання пільг та допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, яка самостійно утримує дитину. З огляду на викладене він звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд вказав, що метою встановлення факту заявник визначив – право на одержання пільг та допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, яка самостійно утримує дитину, необхідність оформлення документів. Однак, в свою чергу ніяких доказів того, що у нього виникли труднощі у оформленні документів чи отриманні допомоги, як внутрішньо переміщеним особам позивач не надає, як не надає доказів і того, що у разі встановлення такого факту допомога буде ним отримана чи виникне можливість оформлення документів. Навпаки ОСОБА_1 просить встановити, в тому числі, факт одноосібного утримання дитини та надає суду докази того, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на підставі судового наказу на утримання сина ОСОБА_5 , що відповідно спростовує його твердження щодо самостійного утримання дитини.
Протягом усього судового розгляду ОСОБА_1 доводить те, що ОСОБА_2 фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, однак питання про позбавлення її батьківських прав не порушує. В свою чергу ОСОБА_2 на позов ніяк не відреагувала, відзив не подала, участі у розгляді справи не приймала.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Вважає рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права та за неправильного дослідження всіх істотних обставин справи.
На переконання позивача, суд формально підійшов до вирішення даної справи.
Вказує, що суд першої інстанції послався на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08.10.2024 у справі №308/11020/24 чим самоусунувся від вирішення позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, нівелювавши докази самостійного виховання позивачем сина, чим було обмежено позивача у доступі до правосуддя.
Зазначає, що в умовах воєнного стану встановлення факту одноосібного виховання має місце і без наявного спору про право через існування обставин, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. 

У дане судове засідання учасники справи не з`явились.
До початку розгляду спору від представника Служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Відповідач Холмківська сільська рада повідомлена належним чином, зокрема шляхом отримання електронної судової повістки на офіційну електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 17.04.2026 (а.с.199).
Відповідач ОСОБА_2 повідомлялась у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.200-201).
Позивач ОСОБА_1 знає про судове засідання, оскільки 16.04.2026 розписався у розписці у порядку ч. 3 ст. 240 ЦПК України.
Сторони по справі не з`явились, однак такі були повідомлені про судове засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, тому таку цивільну справу слід вирішити по суті.
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження ОСОБА_4 . НОМЕР_1 його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно з рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.08.2013 у справі №264/2669/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. 
Відповідно до рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2014 у справі №264/6499/13-ц визначено місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 із батьком ОСОБА_1 .
Згідно з судового наказу від 28.03.2024 у справі №308/5522/24 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . 
Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.05.2024 у справі №308/5522/24 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено. Судовий наказ залишено без змін. Між тим, підставою для подання заяви про перегляд судового наказу слугувала заява ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_6 проживає з матір`ю в Швейцарській конфедерації, кантон Берн, де відвідує школу. 
Згідно з ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 08.10.2024 у справі №308/11020/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту одноосібного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини залишено без розгляду. 
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2024 ВП №74773496 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .
Із характеристики ОСОБА_4 від 16.05.2024 №322, виданої Ужгородським ліцеєм №2, видно, що навчанням та вихованням ОСОБА_8 займається батько ОСОБА_1 . Мати, ОСОБА_2 в закладі не з`являлась, навчанням та вихованням сина не цікавилась, батьківські збори не відвідувала, контакт з класним керівником не підтримувала. 
Згідно з акту обстеження умов проживання від 10.05.2024 ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 проживають у АДРЕСА_1 . У дитини наявна власна кімната, наявні особисті речі, шкільне приладдя. Умови проживання задовільні. 
Із довідки Ужгородського ліцею №12 від 16.05.2024 №323 вбачається, що ОСОБА_4 навчається у 8-б класі Ужгородського ліцею №2. 
Відповідно до довідки Холмківської сільської ради від 22.04.2024 №495 ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 
Із листа Холмківської сільської ради від 27.12.2022 №02-24/3950 вбачається, що на звернення ОСОБА_1 про надання висновку (довідки) підтвердження перебування дитини на утриманні одного із батьків надано відповідь про те, що не передбачено законодавством видача висновку/довідки, які б свідчили про одноосібне виховання і утримання дитини. 
Згідно з довідки №46 від 24.04.2024 АЗПСМ ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 задекларований у с. Розівка. 
Відповідно до довідки від 01.03.2024 №2104-7001970744 ОСОБА_4 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу. 
Відповідно до довідки від 01.03.2024 №2104-7001970730 ОСОБА_1 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу. 
Згідно з довідки від 12.07.2024 Маріупольської ЗОШ І-ІІІ ступенів №30 ОСОБА_4 дійсно навчався у вказаній школі та навчання у 6-в класі не закінчив через повномасштабного вторгнення росії в Україну. 
Згідно з характеристики Маріупольської ЗОШ І-ІІІ ступенів №30 №46 від 12.07.2024 ОСОБА_4 навчався у ЗОШ №30 з першого по шостий клас. Навчанням та виховуванням дитини з першого класу займався виключно батько ОСОБА_1 .
Відповідно до результатів проведення перевірки по заяві ОСОБА_1 №17942 від 05.09.2024 встановлено, що ОСОБА_2 перетнула кордон через КПП «Чоп (Тиса)» 16.03.2024 та станом на 26.09.2024 перебуває за межами України. 
Згідно з довідки Кузнецівської сільради Розівського району Запорізької області №224 від 24.03.2016 ОСОБА_1 мешкає без реєстрації в АДРЕСА_2 з сином ОСОБА_4 .
Із довідки центру надання адмінпослуг Маріупольської міської ради №02-126/3-2124 від 13.03.2018 ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_3 , разом із сином ОСОБА_4 . 
Згідно з довідки АЗАСМ с. Розівка від 07.05.2024 ОСОБА_4 знаходиться на обліку в сімейного лікаря АЗПСМ с. Розівка. Батько ОСОБА_1 підтримує зв`язок із лікарем. Мати ОСОБА_2 не цікавилась станом здоров`я дитини. 
Згідно довідки Холмківської сільської ради №959 від 15.03.2023 ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_4 . 
Згідно з довідки Ужгородської ЗОШ І-ІІІ ступенів №12 №372 від 22.08.2022 ОСОБА_4 буде прийнятий на навчання у 7-б клас при наявності необхідних документів. 
Із акту обстеження умов проживання від 17.02.2025 ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . У дитини є власна кімната, речі особистого вжитку, шкільне приладдя. 
Відповідно до довідки №184 від 17.02.2025 Холмківської сільської ради ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з довідки Ужгородського ліцею№12 №31 від 11.02.2025 ОСОБА_4 навчається у ліцеї з 01.09.2022. Навчанням та вихованням сина займається батько ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_2 за час навчання ОСОБА_8 у закладі жодного разу не з`являлась, навчанням та вихованням сина не цікавилась. 
Згідно довідки Ужгородського ліцею №62 №31 від 11.02.2025 ОСОБА_4 дійсно навчається у 9-б класі Ужгородського ліцею №12. 
Згідно з довідки АЗАСМ с. Розівка від 14.02.2025 ОСОБА_4 знаходиться на обліку в сімейного лікаря АЗПСМ с. Розівка. Батько ОСОБА_1 підтримує зв`язок із лікарем. Мати ОСОБА_2 не цікавилась станом здоров`я дитини. 
Відповідно до довідки ПП «Вір-ЗАХІДБУД» №50 від 08.05.2025 ОСОБА_1 працює на підприємстві із 10.04.2025. 
Із довідки №ВІР00000013 від 08.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 виплачено за квітень 2025 року 10 523,34 гривень. 
Згідно з довідки №45 від 17.10.2024 ТОВ «Цикада Плюс» ОСОБА_1 працює на підприємстві з 17.09.2024. 
Згідно з довідки №46 від 17.10.2024 ТОВ «Цикада Плюс» ОСОБА_1 працює на підприємстві з 17.09.2024 з оплатою праці у сумі 21 000,00 гривень. 
Згідно з довідки №291 від 04.06.2025 Ужгородського ліцею №15 ОСОБА_4 дійсно буде навчатись у закладі у 10 класі при подачі відповідних документів. 
Із заяви ОСОБА_1 від 04.04.2025 видно, що він просить зарахувати сина ОСОБА_9 до Ужгородського ліцею №15. 
Згідно з заяви від 05.06.2025 ОСОБА_1 просить директора Ужгородського ліцею №12 видати свідоцтво про базову освіту сина ОСОБА_4 . 
Відповідно до медичної довідки №83 від 09.06.2025 ОСОБА_4 здоровий.
Грамотою КЗ ДЮСШ Холмківської с/р від 13.04.2024 команду с. Коритняни нагороджено за 2 місце у розіграшу кубку Ужгородського району з футболу. 
Згідно зі свідоцтва НОМЕР_2 та додатку ОСОБА_4 здобув базову середню освіту. 
Згідно з договору дарування житлового будинку від 15.08.2018 ОСОБА_1 подарував ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_5 . 
Згідно з договору дарування частини житлового будинку від 15.08.2018 ОСОБА_1 подарував ОСОБА_4 частину житлового будинку АДРЕСА_6 . 

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Звертаючись до суду першої інстанції із даним позовом ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2 самоусунулась від участі у вихованні та утриманні сина, і всі обов`язки щодо його утримання, виховання, навчання, забезпечення додаткових потреб, лежать виключно на ньому.
Встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина мотивує правом на одержання пільг та допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, яка самостійно утримує дитину.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову вказав, що ніяких доказів того, що у позивача виникли труднощі у оформленні документів чи отриманні допомоги, як внутрішньо переміщеним особам такий не надає, як не надає доказів і того, що у разі встановлення такого факту допомога буде ним отримана чи виникне можливість оформлення документів.
Суд також зазначив, що позивач посилається на повне самостійне утримання сина, однак з матері дитини стягуються аліменти, що виключає самостійне утримання дитини з боку батька.
Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає доводи позовної заяви та апеляційної скарги такими, що не підтверджують факт самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина позивачем з огляду на таке.
Як слідує з матеріалів справи, позивач разом з дитиною до повномасштабного вторгнення проживав у м. Маріуполь, зокрема згідно довідки від 12.07.2024 Маріупольської ЗОШ І-ІІІ ступенів №30 ОСОБА_4 навчався у вказаній школі та навчання у 6-в класі не закінчив через повномасштабне вторгнення росії в Україну.
Відповідно до довідки від 01.03.2024 №2104-7001970744 ОСОБА_4 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу. 
Відповідно до довідки від 01.03.2024 №2104-7001970730 ОСОБА_1 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу. 
Згідно довідки Холмківської сільської ради №959 від 15.03.2023 ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно довідки Ужгородського ліцею №62 №31 від 11.02.2025 ОСОБА_4 дійсно навчається у 9-б класі Ужгородського ліцею №12.
Згідно зі свідоцтва НОМЕР_2 та додатку ОСОБА_4 здобув базову середню освіту.
З вищенаведеного вбачається, що позивач та його син є внутрішньо переміщеними особами та наразі проживають у с. Розівка Ужгородського району.
Позивач вказує, що здійснює повне самостійне виховання та утримання сина, водночас, згідно з судового наказу від 28.03.2024 у справі №308/5522/24 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 .
Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.05.2024 у справі №308/5522/24 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено. Судовий наказ залишено без змін. Між тим, підставою для подання заяви про перегляд судового наказу слугувала заява ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_6 проживає з матір`ю в Швейцарській конфедерації, кантон Берн, де відвідує школу. 
Згідно з ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 08.10.2024 у справі №308/11020/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту одноосібного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини залишено без розгляду. 
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2024 ВП №74773496 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .
З вищенаведеного вбачається, що з матері на користь неповнолітнього сина стягуються аліменти. Син проживав певний час з матір`ю у Швейцарській конфедераціївідвідував там школу. Дані обставини спростовують факти самостійного утримання батьком неповнолітнього сина.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. 
Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №201/5972/22.
Матір дитини не померла, не визнана судовим рішенням безвісно відсутньою. ОСОБА_2 перебуває за кордоном (а.с.54-55), оскільки перетнула кордон 16.03.2024 через КПП «Чоп(Тиса)». Відомостей щодо повернення матері з-за кордону на територію України суду не надано. Крім цього, неповнолітній ОСОБА_8 також певен період перебував у ОСОБА_2 в Швейцарії де перебуває остання.
При цьому, позивач не вимагає позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому встановлення факту одноосібного виховання дитини батьком малолітнього сина створить ситуацію за якої право матері на виховання дитини буде обмежено без позбавлення її батьківських прав, що суперечить ч. 1 ст. 15 СК України.

Щодо акту обстеження умов проживання, довідок чи характеристик з навчальних закладів, в яких зазначено, що батько займається вихованням сина, матір участі у вихованні не приймає, то до таких слід поставитись критично з огляду на вище встановлені обставини. Дані докази долучені до матеріалів справи не спростовують того факту, що матір також бере участь в утриманні сина шляхом сплати аліментів. Крім цього, як уже зазначалось вище, син певний час перебував за кордоном у матері та навчався у школі в Швейцарській конфедерації, кантон Берн, а тому стверджувати, що вихованням та утриманням сина займається тільки батько – не можна.
Суд першої інстанції також звертав увагу на ці обставини у своєму рішенні, а тому не можна вважати, що суд формально підійшов до вирішення даної справи та не надав оцінки всім наданим доказам.
Окремо слід зазначити, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ухилення матері від участі у вихованні та утримання сина.
При цьому проживання матері ОСОБА_1 окремо не може бути підставою для встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, оскільки зазначене не перешкоджає матері спілкуватися та приймати участь у вихованні сина ОСОБА_4 .
Вказані та/або інші обставини не свідчать, що мати дитини не здатна виконувати свої батьківські обов`язки чи позбавлена у визначений законом спосіб можливості здійснення своїх батьківських прав стосовно дитини.
У практиці Верховного Суду наразі сформована стала практика згідно якої окреме проживання матері, зокрема перебування такої за кордоном, не дає підстав вважати, що батько самостійно виховує та утримує дитину. Зокрема, такі висновки сформульовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.03.2026 у справі №487/11354/24 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.02.2026 у справі №396/2423/24.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки судом вірно встановлено всі істотні обставини справи, надано оцінку всім доказам наявним у справі та зроблено вірні висновки. Рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права.
Отже, апеляційний суд керуючись ст. 375 ЦПК України, залишає подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року – без змін.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд
ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 липня 2026 року.
Суддя-доповідач: 
Судді: