З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2026 | Справа №607/11081/25 Провадження №2/607/2055/2026

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначило, що
03 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір
№ 7611240 (далі також – Договір), за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі
10 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій. 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ (далі – Договір № 108-МЛ), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 , за Договором.
Позивач стверджує, що відповідач своїх зобов`язань за Договором не виконала, внаслідок чого сума заборгованості відповідача становить 28 720,00 грн, з яких: 6 000,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 21 020,00 грн – прострочена заборгованість за відсотками; 1 700,00 грн – прострочена заборгованість за комісією.
У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав, наведених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 28 720,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач – ОСОБА_1 – своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористалася.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у цій справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» – у судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів, однак подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позовні вимоги підтримав та висловив прохання їх задовольнити у повному обсязі; щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц).
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 03 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «707316» (а.с. 12 – 23).
Відповідно до умов Договору ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн (пункти 1.1, 1.2 Договору). Кредит надається загальним строком на 105 днів з 03 лютого 2024 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3 Договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 18 лютого 2024 року (рекомендована дата платежу)
(підпункт 1.3.1 Договору). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду, і закінчується 18 травня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості) (підпункт 1.3.2 Договору).
Згідно з пунктом 1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 25 550,00 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 35 550,00 грн, з яких: комісія за надання кредиту становить 1 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 17,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (підпункт 1.5.1 Договору); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 3 150,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,10 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (підпункт 1.5.2 Договору); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 20 700,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,30 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (підпункт 1.5.3 Договору). Тип процентної ставки за Договором є фіксованим (пункт 1.6 Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням платіжної картки
№ НОМЕР_1 (пункт 2.1 Договору).
Пунктом 2.3 Договору сторони визначили порядок пролонгації: позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період і збільшувати строк кредитування на таких самих умовах за умови вчинення дій, передбачених цим пунктом та розділом 6 Правил кредитування, у тому числі сплати комісії за управління та обслуговування кредиту в розмірі, визначеному змістом додаткового договору/додаткової угоди, яка підписується позичальником у зв`язку з пролонгацією (підпункт 2.3.1 Договору); максимальна ставка такої комісії за продовження строку на 15 днів становить 10,00 відсотків від суми наданого кредиту. Згідно з підпунктом 2.3.2 Договору для продовження/поновлення пільгового періоду позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення із застосуванням одноразового ідентифікатора, а також підписати додатковий договір/додаткову угоду до Договору, що містить оновлений графік платежів; лише після вчинення цих дій умови Договору щодо строку кредитування вважаються зміненими.
Відповідно до пунктів 6.1 – 6.3 Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника; пропозиція товариства про укладення договору (оферта) приймається позичальником (акцепт) шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що надсилається товариством у смс-повідомленні на мобільний номер позичальника; приймаючи пропозицію товариства, позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору (у тому числі Правилами та Графіком платежів).
Додатком № 1 до Договору є графік платежів, згідно з яким сума до сплати за весь строк кредитування (105 днів) складає 35 550,00 грн, з яких: тіло кредиту 10 000,00 грн, комісія за надання кредиту 1 700,00 грн, проценти 23 850,00 грн (а.с. 24).
Додатком № 2 до Договору є заява на отримання кредиту № 7611240 від 03 лютого 2024 року, в якій відповідач зазначила, зокрема, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , документ, що посвідчує особу, – паспорт серії НОМЕР_3 , місце роботи – Тернопільська спеціалізована прокуратура, щомісячні доходи – 6 700,00 грн, платіжну картку Mastercard Debit World № 516874*16 (а.с. 25).
Додатком № 3 до Договору є перелік додаткових контактних номерів телефонів відповідача (а.с. 26).
Згідно з довідкою ТОВ «Мілоан» від 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , з якою укладено Договір, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «707316», час відправлення ідентифікатора – 03.02.2024 о 08:18:39, номер телефону, на який його було відправлено, – НОМЕР_4 (а.с. 27).
Відповідно до платіжного доручення № 122004425 від 03 лютого 2024 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на картку № 516874*16 отримувача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн з призначенням платежу «кошти згідно договору 7611240» (а.с. 30).
У матеріалах справи наявна відомість ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за Договором, з якої вбачається, що 18 лютого 2024 року, 04 березня 2024 року,
19 березня 2024 року та 03 квітня 2024 року відповідачем здійснено чотири платежі на загальну суму 12 000,00 грн (а.с. 31 – 33). 
Згідно з випискою з особового рахунку за Договором, складеною позивачем станом на 30 квітня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 28 720,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 6 000,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками – 21 020,00 грн; заборгованість за комісіями – 1 700,00 грн; при цьому датою закінчення договору в цій виписці зазначено 17 липня 2024 року (а.с. 34).
29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено Договір № 108-МЛ, відповідно до умов якого кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі за Договором щодо ОСОБА_1 . Загальний розмір портфеля заборгованості, права вимоги до якого відступаються, складає 43 606 298,04 грн, кількість боржників – 2604 (пункт 6.1 Договору № 108-МЛ). Відповідно до пункту 7.1 Договору № 108-МЛ у якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі 1 749 475,37 грн без ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією № 4238 від 29 липня 2024 року. Актом приймання-передачі реєстру боржників від 29 липня 2024 року до Договору № 108-МЛ підтверджується, що кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 2604 особи на загальну суму заборгованості 43 606 298,04 грн
(а.с. 35 – 55).
Відповідно до витягу з реєстру боржників (запис № 610) до Договору № 108-МЛ, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за Договором, позичальником за яким є ОСОБА_1 ; сума виданого кредиту – 10 000,00 грн; дата закінчення строку кредитування за кредитним договором у цьому витягу зазначена як 17 липня 2024 року; залишок за тілом кредиту – 6 000,00 грн; залишок за відсотками – 21 020,00 грн; залишок за комісією –
1 700,00 грн; загальна сума заборгованості – 28 720,00 грн (а.с. 56).
23 квітня 2025 року позивач надіслав відповідачу претензію вих. № 23774026/4188 з вимогою протягом трьох днів погасити заборгованість у сумі 28 720,00 грн (а.с. 57). Вимогу відповідачем залишено без задоволення.
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі – ЦК України).
Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга).
Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі – Закон № 851).
Відповідно до статті 5 Закону № 851 електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина третя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною
(частина четверта).
Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі – Закон № 675).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 675 електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).
Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закону № 675. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону № 675).
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону № 675).
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За частиною дванадцятою статті 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному
статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведені вище норми законодавства у своїй сукупності свідчать про те, що електронна форма правочину за умови дотримання встановленої законом процедури є аналогом письмової форми договору.
Наявні в матеріалах справи докази, досліджені судом, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при укладенні Договору між первісним кредитором та відповідачем у електронній формі, пропозиція (оферта) укласти електронний договір та її прийняття (акцепт) здійснені з дотриманням вимог статей 11 та 12 Закону № 675, що не дає підстав для сумніву в існуванні вільного волевиявлення сторін на укладення відповідного правочину.
2.2. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)» (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року № 6-р(II)/2022).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що при укладенні між сторонами Договору було дотримано його письмової форми з погодженням усіх істотних умов, а отже, між ними виникли відповідні зобов`язання.
2.3. Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець – взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи – ТОВ «Мілоан»).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач надав суду необхідні докази, які підтверджують доведення до відома відповідача основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача кредиту ОСОБА_1 , інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту, іншу необхідну інформацію, що зазначена у Договорі та в анкеті-заяві на кредит. Ці документи підписані відповідачем відповідно до вимог законів № 851 та № 675.
Тож надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов Договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України, та підписання відповідачем Договору. Водночас
ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовувала; будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів від позивача та користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надала.
2.4. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як було зазначено, 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір № 108-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору № 108-МЛ до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», зокрема, перейшло право вимоги за Договором, позичальником за яким є ОСОБА_1 .
У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року (справа № 910/1755/19) зазначено, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
У постанові від 18 жовтня 2023 року (справа № 905/306/17) Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа № 753/20537/18), від 21 липня 2021 року (справа № 334/6972/17), від 27 вересня
2021 року (справа № 5026/886/2012).
Суд встановив, що позивачем надано Договір № 108-МЛ від 29 липня 2024 року, акт приймання-передачі реєстру боржників від 29 липня 2024 року, витяг з реєстру боржників (запис № 610) щодо ОСОБА_1 та платіжну інструкцію № 4238 від 29 липня 2024 року на підтвердження сплати компенсації за відступлені права вимоги в розмірі 1 749 475,37 грн.
Таким чином, необхідно констатувати, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
2.5. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Як встановлено судом, за умовами Договору (пункти 1.3, 1.3.1, 1.3.2) первісний строк кредитування становить 105 днів, з яких пільговий період – 15 днів (до 18 лютого 2024 року) та поточний період – 90 днів (до 18 травня 2024 року, яка є датою остаточного погашення заборгованості).
Разом з тим, позивач визначає розмір заборгованості, виходячи з того, що дата закінчення строку кредитування за Договором настала 17 липня 2024 року, тобто на 60 днів пізніше від передбаченої підпунктом 1.3.2 Договору дати остаточного погашення заборгованості (18 травня 2024 року), нараховуючи проценти за поточний період за весь цей подовжений строк.
Суд зазначає, що відповідно до підпункту 2.3.1 Договору продовження та/або поновлення пільгового періоду (пролонгація) відбувається виключно за умови вчинення позичальником дій, передбачених цим пунктом та розділом 6 Правил кредитування, у тому числі сплати комісії за управління та обслуговування кредиту, розмір якої визначається змістом додаткового договору/додаткової угоди, що підписується позичальником у зв`язку з такою пролонгацією. Підпунктом 2.3.2 Договору встановлено, що позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із зазначеною датою із застосуванням одноразового ідентифікатора, а також підписати додатковий договір/додаткову угоду до Договору, що містить оновлений графік платежів; лише після вчинення позичальником цих дій умови Договору щодо строку кредитування (тривалості пільгового періоду, дати завершення пільгового періоду, дати остаточного погашення) вважаються зміненими.
Із наявної у справі відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що кредитор фактично обліковував чотири зміни умов кредитування (18 лютого, 04 березня,
19 березня та 03 квітня 2024 року), що за розміром відповідає ставці комісії, передбаченій підпунктом 2.3.1 Договору за продовження строку на 15 днів. Утім, жодного додаткового договору чи додаткової угоди про продовження/поновлення пільгового періоду, підписаних відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора, як це прямо передбачено підпунктом 2.3.2 Договору, позивачем до матеріалів справи не долучено; відсутні також докази направлення відповідачем відповідних електронних звернень із зазначеною датою.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивач не довів факт продовження строку кредитування належними та допустимими доказами, а тому нарахування процентів за користування кредитом підлягає обчисленню виходячи з первісного, погодженого сторонами та документально підтвердженого графіком платежів (додаток № 1 до Договору) строку кредитування – 105 днів, тобто по 18 травня 2024 року (дату остаточного погашення заборгованості) включно.
Оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами факт продовження строку кредитування, суд не має правових підстав виходити за межі первісно погоджених сторонами умов кредитного договору. Відтак визначення розміру заборгованості здійснюється виходячи із загальної вартості кредиту, погодженої сторонами при його укладенні, з урахуванням фактично здійснених відповідачем платежів.
Отже, загальний розмір договірних зобов`язань відповідача за Договором, виходячи з доведеного строку кредитування мала б складати 35 550,00 грн (10 000,00 грн – тіло кредиту; 1 700,00 грн – комісія за надання кредиту; 3 150,00 грн – проценти за пільговий період; 20 700,00 грн – проценти за поточний період).
Судом встановлено, що відповідачем на виконання Договору фактично сплачено кредитору 12 000,00 грн, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення. Оскільки заявлена позивачем підстава для віднесення частини цих коштів на оплату комісії за пролонгацію не є доведеною, суд враховує зазначені кошти в повному обсязі як такі, що сплачені відповідачем на погашення заборгованості за Договором, обчисленої в межах доведеного строку кредитування.
Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню, становить 23 550,00 грн (35 550,00 грн – 12 000,00 грн).
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що відповідач узятих на себе зобов`язань за Договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є частково підставовими. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором у розмірі 23 550,00 грн.
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8212 від 28 квітня 2025 року. Оскільки позовні вимоги задоволені частково (23 550,00 грн з 28 720,00 грн заявлених), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1 986,33 грн (2 422,40 грн ? 23 550,00 грн : 28 720,00 грн).
Керуючись статтями 2, 4, 12 – 13, 19, 76 – 78, 81, 141, 223, 244, 247, 258 – 268,
273 – 274, 280 – 289, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити частково.
2. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7611240 від 03 лютого 2024 року в розмірі 23 550 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 1 986 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 33 копійки.
5. Копію заочного рішення суду надіслати відповідачу.
6. Відповідач має право подати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
8. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
9. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У такому випадку строк на апеляційне оскарження починає обчислюватися з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
10. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
11. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 липня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Головуючий суддя | Т. І. Якімець