Справа №522/27160/25
Провадження №2/522/3364/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року   м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючої – судді Косіциної В.В.,
розглянувши на підставі наявних матеріалів цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пенчев Костянтин Леонтійович, Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради та Акціонерне товариство «УКРГАЗБАНК» про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
ВСТАНОВИВ:
17 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пенчев Костянтин Леонтійович, Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому позивачка просила визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , загальною плошею 141,5 кв.м.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Павлик І.А.
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачці 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.
23 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивачки – адвоката Самодурової Наталії Валеріївни надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву. Підготовче провадження у справі призначено на 10 лютого 2026 року.
10 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника Одеської міської ради надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявниця просила витребувати у Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином засвідчену копію спадкової справи №317с/2020, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .
У підготовче засідання, призначене на 10 лютого 2026 року учасники справи – не з`явилися. Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року клопотання представника Одеської міської ради про витребування доказів – задоволено.
13 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 10.02.2026.
На підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси – Шарага А.О. від 29.04.2026 року №1304/26, було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за наслідками якого вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 01 травня 2026 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження. У зв`язку зі зміною складу суду підготовчий розгляд справи розпочато з початку. Залучено в якості третьої особи АТ «УКРГАЗБАНК». Підготовче засідання призначено на 04 червня 2026 року.
01 червня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від АТ «УКРГАЗБАНК» надійшли додаткові пояснення у справі.
У підготовче засідання, призначене на 04 червня 2026 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 04 червня 2026 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 18 червня 2026 року.
У судове засідання, призначене на 18 червня 2026 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення буде проголошено 29 червня 2026 року.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
28 грудня 2005 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, реєстровий номер – 920, за яким ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.06.2026 №483715365, на вказаний об`єкт нерухомого майна накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження – 2757144, зареєстроване 28.12.2005 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу – Колодяжною А.В. на підставі договору іпотеки від 28.12.2005, реєстровий номер 3669.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Позивачка – ОСОБА_6 є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Рішенням Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 22.01.2020 №72 «Про встановлення статусу дитини – сироти ОСОБА_7 2011 р.н.» було прийнято рішення встановити ОСОБА_7 статус дитини сироти.
На підставі рішення Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 22.01.2020 №73, ОСОБА_1 призначено опікуном над дитиною – сиротою – ОСОБА_3 . 
Згідно рішення Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 15.07.2020 №264, ОСОБА_1 зобов`язано вступити у спадщину на майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від імені малолітньої ОСОБА_2 .
У зв`язку з чим, ОСОБА_1 , яка діяла як опікун ОСОБА_2 звернулася до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси із заявою про прийняття спадщини після смерті батька – ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Листом державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі – Панчева Костянтина Леонтійовича від 16.04.2025 №1094с/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із встановленням наявності арешту/обтяжень нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 .
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.
Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Оскільки, ОСОБА_6 є донькою померлого ОСОБА_4 , вона належить до спадкоємців першої черги.
В матеріалах справи наявна відповідь з ДНАП ОМР про зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку №П1-145082-ю/л, відповідно до якого, станом на 30.12.2019 за адресою: АДРЕСА_3 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Оскільки, ОСОБА_6 спільно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та в межах встановленого законом строку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, її слід вважати такою, що прийняла спадщину після смерті батька.
Верховний Суд неодноразового наголошував, що належними відповідачами у спорах що стосуються спадкових прав є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Зі змісту матеріалів спадкової справи вбачається, що будь-які особи разом зі спадкодавцем – ОСОБА_4 на момент смерті не були зареєстровані.
Будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 окрім ОСОБА_2 – не зверталися.
У зв`язку з чим, суд вважає, що саме Одеська міська рада є належним відповідачем у справі.
Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтвата склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (частина перша статті 386 ЦК України).
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 липня 2024 року в справі № 204/8935/22 (провадження № 61-7194св24), від 25 вересня 2024 року в справі № 707/2877/22 (провадження № 61-2621св24), від 03 січня 2025 року в справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24) та інших.
Згідно п. 4.12-4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.
Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.
Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
У разі звернення спадкоємця з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину для завершення спадкування щодо спадщини, яка була відкрита на окремих територіях України, та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але неможливо продовжити провадження внаслідок її знищення або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням активних бойових дій, приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець, має перевірити факти, передбачені законом, та витребувати необхідні документи.
За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна.
За наявності заборони відчуження або обтяження іпотекою житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину та протягом двох робочих днів письмово повідомляє про це кредитора (відповідний податковий орган).
Якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту.
Вказане у сукупності свідчить про те, що наявність на спадковому майні арешту або заборони відчуження унеможливлює спадщину.
Як вже було встановлено судом, листом державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі – Панчева Костянтина Леонтійовича від 16.04.2025 №1094с/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із встановленням наявності арешту/обтяжень нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 .
Оскільки, на квартиру АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, вказане фактично унеможливлює оформлення ОСОБА_3 спадкових прав після смерті батька, а тому, визнання права власності в порядку спадкування є належним способом захисту прав позивачки.
При цьому, вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, що є предметом іпотеки не порушує прав та свобод іпотекодержателя, оскільки, 
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 33 Закону України "Про іпотеку").
Відповідно до статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
У разі видачі заставної перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.
Тому, у разі визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно, що є предметом іпотеки, остання у разі порушення основного зобов`язання може відповідати за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Тому, з урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. 
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пенчев Костянтин Леонтійович, Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради та Акціонерне товариство «УКРГАЗБАНК» про визнання права власності в порядку спадкування за законом – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , загальною плошею 141,5 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 липня 2026 року.

Суддя           Косіцина В.В.