П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/14178/26

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

15 травня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною відмову Національної поліції України у не наданні довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України (додаток 6 до Порядку);
- зобов`язати Національну поліцію України вирішити питання щодо надання довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (додаток 6 до Порядку), з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період проходження служби на посаді начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у червні-жовтні 2023 року він безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України на території Миколаївської та Херсонської областей. Позивач зазначив, що він звернувся до відповідача із рапортом про підготовку довідки за формою, визначеною додатком 6 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, та направлення необхідних документів на розгляд Комісії Національної поліції України з питань визнання учасниками бойових дій, однак відповідач листом відмовив у видачі спірної довідки. Посилаючись на положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, та Положення, затвердженого наказом МВС України від 23.05.2016 № 405, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив у підготовці довідки, необхідної для вирішення питання щодо надання йому статусу учасника бойових дій. При цьому позивач зазначив, що не просить суд підміняти дискреційні повноваження відповідача щодо видачі такої довідки, а вважає належним способом захисту своїх прав визнання відмови протиправною та зобов`язання Національної поліції України повторно розглянути його рапорт і вирішити питання щодо підготовки довідки з урахуванням висновків суду. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що після надходження 11.11.2025 року рапорту позивача Національною поліцією України проведено всебічну перевірку наведених у ньому обставин. За результатами отриманих відповідей встановлено, що документи, які відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 413, та Положення, затвердженого наказом МВС України № 405, підтверджують безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, та виконання ним бойових (службових) завдань, відсутні. Зокрема, ГУНП в Миколаївській та Херсонській областях повідомили про відсутність документів, які підтверджують безпосередню участь позивача у відповідних заходах, а Галузевий державний архів Міністерства оборони України повідомив, що у наказах командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за відповідний період позивач не значиться, а бойові розпорядження, на які він посилався, до архіву не надходили. Відповідач зазначив, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку № 413 та Положення № 405 підставою для оформлення довідки за формою додатка 6 є наявність визначених законодавством документів, які підтверджують безпосередню участь особи у виконанні бойових (службових) завдань. Такими документами є, зокрема, витяги із журналів бойових дій, бойових донесень, журналів оперативної обстановки, матеріали службових розслідувань та інші документи, що містять докази фактичного виконання відповідних завдань. На думку відповідача, самі по собі витяги з бойових розпоряджень, на які посилається позивач, не є документами, що підтверджують безпосередню участь у бойових діях чи заходах, необхідних для забезпечення оборони України, оскільки свідчать лише про постановку завдань, але не підтверджують їх фактичне виконання конкретною особою. Крім того, зазначені документи не були надані позивачем, а зі слів останнього були знищені у встановленому порядку. За таких обставин відповідач зазначив, що рішення про відмову у видачі позивачу довідки за формою додатка 6 до Порядку № 413 прийнято в межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, визначені законодавством, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Національної поліції України, оформлену листом від 10.04.2026 року № 52985-2026 у підготовці та видачі ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України згідно з додатком 6 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413.
Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.11.2025 року (1277509) № 107684/01-2025 щодо надання довідки про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з додатком 6 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, з урахуванням правової оцінки, викладеної судом у даному рішенні, та всіх наявних документів, що стосуються участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що позивач пропустив строк, встановлений ст.79 КАС України на долучення до матеріалів справи доказів, а саме копії листа начальника штабу – заступника командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 від 19.01.2024 № 2/515дск до Департаменту міграційної поліції НПУ, який зареєстровано 25.01.2024 за № 13 ДСК/ВС та витяги з бойових розпоряджень ОСУВ «Одеса», а саме від 13.06.2023 № 1/687 дск, від 28.06.2023 № 1/739 дск, від 28.06.2023 № 1/740 дск, від 13.07.2023 № 1/792 дск, від 27.07.2023 № 1/853 дск, від 14.08.2023 № 139/1/44 дск, від 01.09.2023 № 139/1/92 дск, від 15.09.2023 № 139/1/140 дск та від 30.09.2023 № 139/1/207 дск.
Апелянт наголосив, що на підставі постанови Кабінету міністрів від 19.10.2016 № 736 «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» та наказу Національної поліції України від 03.02.2026 № 73_од «Про затвердження Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, у Національній поліції України», відібрано на знищення, як такі, що втратили практичне значення, лист начальника штабу – заступника командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 від 19.01.2024 № 2/515дск та додатки до нього на 9 арк., якими є відповідні витяги з бойових розпоряджень, знищено комісією вказаного департаменту відповідно до акту від 16.03.2026 № 26539- 2026. Відтак, походження та законність отримання таких доказів не підтверджені жодними належними доказами, враховуючи, що вказані докази згідно матеріалів справи до 16.03.2026 зберігалися в Департаменті міграційної поліції НПУ, який до 14.11.2025 очолював позивач.
Апелянт зазначив, що неможливо встановити, чи були спірні докази прийняті судом, чи досліджувалися вони під час розгляду справи та чи покладалися в основу висновків суду. Така невизначеність свідчить про порушення вимог статті 90 КАС України щодо оцінки доказів, а також вимог статті 242 КАС України, відповідно до яких судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим та містити мотиви, з яких суд дійшов відповідних висновків. Отже, невирішення судом клопотання про долучення доказів та ненадання оцінки запереченням відповідача щодо їх прийняття є істотним порушенням норм процесуального права, що унеможливлює перевірку повноти дослідження доказів судом першої інстанції та свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення.
Крім того, апелянт наголосив, що оперативно-стратегічне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було уповноважене на видачу довідок, в тому числі, про безпосередню участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі, однак відповідним військовим формуванням позивачу така довідка не видавалась, що свідчить виключно про те, що вказаним військовим угрупуванням у складі якого, як стверджує позивач від брав безпосередню участь у відповідних заходах, його така участь не підтверджувалась.
Апелянт зазначив, що ані до рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2025 про видачу довідки згідно додатку 6 до Порядку № 413, ані до позовної заяви не долучено жодного з документів, які б могли підтвердити факт виконання ОСОБА_1 , як поліцейськими бойових (службових) завдань. Ба більше, згідно інформації зібраної Департаментом кадрового забезпечення НПУ в ході розгляду рапорту позивача такі документи відсутні й за місцем проходження служби позивача (у зазначений ним період, ніби то безпосередньої участі у заходах), тобто в ГУНП в Миколаївській області. Разом з цим, такі документи відсутні також і в ГУНП в Херсонській області на території обслуговування якого, як зазначає ОСОБА_1 у своєму рапорті він брав безпосередню участь у здійсненні відповідних заходів, а також і в Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та Галузевому архіві Міністерства оборони України.
Апелянт звернув увагу, що згідно інформації наданої Галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, листом від 16.02.2026 № 21889-2026, наявний в перевірених наказах командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) за період з 15 червня по 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 не значиться, що виключає залучення позивача до участі до будь-яких заходів чи завдань в складі зазначеного угрупування військ.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 2009 по 2025 рік проходив службу в органах внутрішніх справ.
Позивач зазначає, що перебуваючи на посаді начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, у період з 15.06.2023 по 30.06.2023, з 29.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 15.07.2023, з 16.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 15.08.2023, з 16.08.2023 по 31.08.2023, з 02.09.2023 по 15.09.2023, з 16.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 15.10.2023 він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою виконання службових (бойових) завдань на територіях населених пунктів Миколаєва та Миколаївської області Миколаївської міської територіальної громади, Вознесенського району Вознесенської міської територіальної громади, Первомайського району Первомайської міської територіальної громади, Баштанського району Баштанської міської територіальної громади Миколаївської області та Херсонського району Херсонської міської територіальної громади Херсонської області. 
11.11.2025 року позивач подав рапорт на ім`я голови Національної поліції України генерала поліції другого рангу Івана Вигівського з проханням підготувати довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі – Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 та направити відповідні документи згідно наказу МВС України від 23.05.2016 № 405 на розгляд Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України. Наявність підстав для видачі відповідної довідки ОСОБА_1 у своєму рапорті від 11.11.2025 обґрунтовував тим, що у період з 15.06.2023 по 30.06.2023, з 29.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 15.07.2023, з 16.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 15.08.2023, з 16.08.2023 по 31.08.2023, з 02.09.2023 по 15.09.2023, з 16.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 15.10.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою виконання службових (бойових) завдань на територіях населених пунктів Миколаєва та Миколаївської області Миколаївської міської територіальної громади, Вознесенського району Вознесенської міської територіальної громади, Первомайського району Первомайської міської територіальної громади, Баштанського району Баштанської міської територіальної громади Миколаївської області та Херсонського району Херсонської міської територіальної громади Херсонської області. 
Відповідно до резолюції керівництва Національної поліції України розгляд вказаного рапорту доручено Департаменту кадрового забезпечення НПУ, яким проведена робота щодо витребування документів передбачених абзацом дев`ятим пункту 2 розділу ІІІ Положення № 405, а саме надіслано запити про надання відповідної інформації, копії документів щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України за періоди та місця перебування зазначених у рапорті. 
21 листопада 2025 року Департамент кадрового забезпечення НПУ звернувся із листом від 21.11.2025 № 174807-2025 до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просили надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, і містять докази виконання бойових (службових) завдань відповідно зазначеного звернення. 
Листом від 16.12.2025 № 219903-2025 ГУНП в Миколаївській області повідомило, що документів чи фактів, які б свідчили про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України не встановлено. Також у вищевказаному листі зазначено, що населені пункти, на території яких організовувались та проводились вказані заходи, відповідно до зазначених бойових розпоряджень, не перебували в зоні ведення бойових дій. 
Разом з цим, в ході розгляду рапорту позивача Департаментом кадрового забезпечення НПУ також надіслано відповідний запит до Головного управління Національної поліції в Херсонській області. 
ГУНП в Херсонській області листом від 09.01.2026 № 71/2/01-2026 повідомило про відсутність документів, що підтверджують безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та містять докази виконання бойових завдань генералом поліції третього рангу ОСОБА_1 на території Херсонської області у періоди зазначені в рапорті останнього. 
Крім того, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо засобів комунікації з оперативно-стратегічним угрупуванням військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », запит (лист від 07.01.2026 № 2213-2026) Департаментом кадрового забезпечення НПУ скеровано до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » як органу військового управління, до зони відповідальності якого належить відповідний регіон та який об`єктивно може володіти запитуваною інформацією або сприяти її отриманню від належного розпорядника. 
У відповідь на вищевказаний запит Військова частина Збройних Сил України НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), листом від 20.01.2026 № 607/16/ВихЗПІ, серед іншого повідомила, що включення військовослужбовців до складу сил і засобів оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснювалось на підставі відповідних наказів командувача цього угрупування. Також, вказаним листом Департамент кадрового забезпечення НПУ поінформовано, що відповідно до затвердженого начальником Генерального штабу Збройних Сил України Переліку органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп, які включені до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони України, які мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, оперативно-стратегічне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 01.03.2023 по 19.03.2024 здійснювало підтвердження безпосередньою участі відряджених до нього військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі відповідних довідок з використанням для засвідчення підпису командувача оперативно-стратегічного угрупування військ гербової печатки «Військова частина НОМЕР_1 -ІІІ». 
Департаменту кадрового забезпечення НПУ задля отримання запитуваних документів запропоновано звернутися до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. 
Департамент кадрового забезпечення НПУ звернувся із листом від 16.02.2026 № 21889-2026 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з метою отримання раніше запитуваних документів щодо участі ОСОБА_1 у відповідних заходах. 
Листом від 16.02.2026 № 21889-2026 Галузевий державний архів Міністерства оборони України повідомив Департамент кадрового забезпечення НПУ про те, що у наказах командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) за період з 15.06.2023 по 30.10.2023 ОСОБА_1 не значиться та що ті бойові розпорядження, на витяги з яких посилався останній у своєму рапорті та посилається у позовній заяві, до вказаного архіву не надходили.
Національна поліція України листом від 10.04.2026 № 52985-2026 відмовила позивачу у підготовці довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 та направлення відповідних документів згідно наказу МВС України від 23.05.2016 № 405 на розгляд Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, у зв`язку з відсутністю підстав.
Вважаючи протиправною відмову Національної поліції України у не наданні довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України (додаток 6 до Порядку), позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд рапорту позивача здійснено без повного дослідження всіх наявних доказів, що не відповідає вимогам об`єктивності, повноти та всебічності діяльності суб`єкта владних повноважень, визначеним статтею 19 Конституції України та статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Внаслідок цього оскаржувана відмова не може вважатися належним чином обґрунтованою, а тому підлягає визнанню протиправною із покладенням на відповідача обов`язку повторно розглянути рапорт позивача з урахуванням правової оцінки, наведеної у цьому рішенні, та всіх наявних документів, що стосуються його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
За приписами п.19 ч.1 ст.6 Закону № 3551, учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому вказаного пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі – Порядок №413).
Підпунктом 4 пункту 4 Порядку №413, визначено, що підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - є довідка за формою згідно з додатком 6.
Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Аналіз наведених положень свідчить, що законодавець у кожному випадку пов`язує надання статусу учасника бойових дій із фактичною участю у збройному протистоянні, яка має ознаки безпосередності, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі військових формувань під час здійснення відповідних заходів. Йдеться не про будь-яке виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, а про реальне та особисте залучення до виконання завдань, безпосередньо пов`язаних із відсіччю та стримуванням збройної агресії, що за своїм змістом і характером передбачають підвищений рівень небезпеки для життя і здоров`я військовослужбовця. Виконання завдань забезпечувального, чергового чи охоронного характеру, навіть у період дії воєнного стану, саме по собі не може ототожнюватися з такою безпосередньою участю.
При цьому, зміст поняття «безпосередня участь» підлягає системному тлумаченню у взаємозв`язку з нормативними актами, прийнятими на виконання Закону № 3551-ХІІ, які визначають порядок підтвердження такої участі та критерії її встановлення. У цьому контексті територіальна складова не є самостійно встановленим обмеженням, а виступає елементом правової моделі, відповідно до якої безпосередність участі пов`язується з виконанням бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку. Відсутність встановленого факту виконання завдань у таких районах виключає можливість визнання відповідної діяльності. як безпосередньої участі у розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
Подібний підхід щодо обов`язковості встановлення у сукупності, зокрема, функціональної та територіальної ознак застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2024 року у справі № 440/3321/23 та від 17.02.2026 у справі № 200/7237/24.
Довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 із відповідним змістом про участь особи у заходах, визначених пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, є необхідною передумовою для позитивного вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій відповідною комісією.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.02.2026 по справі № 200/7237/24, який в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин.
За обставинами справи, позивач просить у відповідача надати саме таку довідку, однак відповідач відмовляє у видачі довідки через відсутність підтверджуючих документів.
Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України» від 23.05.2016 № 405 визначає процедуру розгляду матеріалів щодо надання поліцейським статусу учасника бойових дій.
За приписами Положення № 405, Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі таких документів: для поліцейських, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - не менш як один з таких документів: витяги з наказів органу поліції про відрядження (залучення) поліцейського до районів ведення бойових дій (у яких зазначені номер та дата бойового розпорядження військового командування), витягів із журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), витягів із вахтових журналів, витягів із польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.
Позивач у рапорті від 11.11.2025 посилався на витяги з бойових розпоряджень оперативно-стратегічного угруповання військ «Одеса», а саме від 13.06.2023 № 1/687 дск, від 28.06.2023 № 1/739 дск, від 28.06.2023 № 1/740 дск, від 13.07.2023 № 1/792 дск, від 27.07.2023 № 1/853 дск, від 14.08.2023 № 139/1/44 дск, від 01.09.2023 № 139/1/92 дск, від 15.09.2023 № 139/1/140 дск, від 30.09.2023 № 139/1/207 дск, однак відповідач не зміг їх витребувати від відповідних органів.
Своєю чергою, позивач дійсно віднайшов копії зазначених документів після подання позовної заяви, однак враховуючи, що одним із основним завдань відповідно до ст.2 КАС України є офіційне з`ясування всіх обставин у справі, суд першої інстанції вірно прийняв копії витягів з бойових розпоряджень щодо позивача до розгляду.
Крім того, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта, що зазначені докази є неналежними, оскільки про існування цих витягів позивач знав під час подачі рапорту та зазначав дати та номера цих витязів в рапорті, який подавав до відповідача.
За наявності відповідних документів позивач не повинен нести відповідальність за неналежне ведення діловодства чи втрату документів органами державної влади.
Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у позивача права на таку винагороду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23 та від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23. 
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач не позбавлений можливості з`ясувати обставини походження спірних витягів та їх змісту, витребувати їх копії у структурного підрозділу Національної поліції України, до якого вони були направлені, в разі, якщо такі викликають сумнів.
Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 .
Оскільки ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінку рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2026 року в цій частині.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про прийняття до провадження від 25 травня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Національної поліції України– залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко