ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
31 серпня 2026 року | м. Тернопіль | Справа № 921/476/26

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.  
при секретарі судового засідання Касюдик О.О.
розглянув справу
за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"
до відповідача Фізичної особи - підприємця Вовка Василя Васильовича 
про стягнення 83 155,78 грн заборгованості.
представники сторін не прибули. 
Суть справи:
Через систему "Електронний суд" до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до Фізичної особи - підприємця Вовка Василя Васильовича про стягнення заборгованості.
Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що його контрагентом не виконано належним чином умов кредитного договору №79808835444 від 11.10.2024 в частині повернення кредиту, зважаючи на що у відповідача виникла заборгованість, сума якої, з врахуванням комісії, заявлена до стягнення у судовому порядку.
Представник позивача у судове засідання не прибув, разом з тим подав через систему "Електронний суд" заяву №б/н (вх.№6775) від 28.08.2026 про розгляд справи без його участі. 
Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини нез`явлення суд не повідомив, хоча ухвала Господарського суду Тернопільської області ним отримана, що підтверджується довідкою суду про її доставку до електронного кабінету.
Судом враховано, що за ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
При цьому суд зазначає, що в силу приписів ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків вирішення цього спору, приймаючи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти росії" суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов та неявка його представника у судові засідання не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Відтак, за положеннями ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст.251 ГПК України суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Справа розглядалась відповідно до ст.ст.197, 222 ГПК України, без технічної фіксації (звукозапису) судового процесу .
Розглянувши позовні матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2024 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (Банк) та Фізичною особою-підприємцем Вовком Василем Васильовичем (Позичальник) було укладено кредитний договір "Кредит "все БІЗНЕС" №79808835444 від 11.10.2024, згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами, зокрема відповідно до наступного:
- сума кредиту - 80 000 грн (п. 1.1.1.);
− строк кредитування - до 11 жовтня 2027 включно (п. 1.1.3.);
− комісійна винагорода за надання кредиту - 1% від суми кредиту, котра сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до пункту 6.3.1 Типових умов (п. 1.1.4.1.);
− комісійна винагорода за обслуговування кредиту - 2% за кожен місяць користування кредитом та сплачується щомісячно згідно з Графіком платежів, наведеним у п. 1.4 договору (п. 1.1.4.2.);
− процентна ставка за користування кредитом - 0.00001% річних, що сплачуються згідно Графіку платежів, наведеного в п. 1.4 договору (п. 1.1.4.3.);
− процентна ставка на прострочену суму кредиту - 0.00001% річних, що сплачуються відповідно до п. 6.2 Типових умов (п. 1.1.4.4.);
− цільове використання кредиту - на придбання основних засобів та/або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності Позичальника (п. 1.1.7.);
− Типові умови - Типові умови кредитування в рамках кредитного договору "Кредит "все БІЗНЕС" , укладеного в системі інтернет-банкінг ПУМБ DIGITAL BUSINESS АТ "Перший Український Міжнародний Банк", що розміщуються на Інтернет сайті Банку (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1.8.).
Договір укладено за допомогою системи "Інтернет Банкінг" шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом, що підтверджується Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
Пунктом 1.4 статті 1 угоди передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити за кредит у розмірах та строки, зазначені в наведеному в договорі Графіку платежів.
Як вбачається з Графіку платежів, такий розрахований на 36 місяців та відповідає строку кредитування з 11.11.2024 по 11.10.2027. Графіком визначено перший платіж 11.11.2024, а останній - 11.10.2027; платежі вносяться щомісячно до 11 числа кожного місяця в розмірі 3822,22 грн впродовж 35 місяців, а останній платіж становить 3822,30 грн До складу щомісячного платежу включено 2222,22 грн тіла кредиту (в останній місяць - 2222,23 грн) та 1600 грн щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту.
Загальна сума до сплати за договором складає 137 600 грн, з яких 80 000 грн - на погашення основної суми (тіла) кредиту та 57 600 грн на погашення комісії. (п. 1.4).
Пунктами 2.1, 2.2 статті 2 укладеного правочину встановлено, що підписанням договору Позичальник звертається до Банку за наданням кредиту в сумі, зазначеній в п.1.1.1. договору, та підтверджує, що кредитні кошти будуть використані за цільовим призначенням відповідно до договору. Умови цього пункту договору є заявою (клопотанням) позичальника про надання кредиту. Банк надає кредит протягом трьох банківських днів з дня укладення договору. Кредит надається разово однією сумою в розмірі, зазначеному в п.1.1.1 договору. 
Факт надання кредиту підтверджується платіжною інструкцією NTR.86461671.49783.29514 вiд 11.10.2024 р., призначення платежу: "Зарахування на поточний рахунок кредитних коштів за договором № 79808835444 від 11/10/2024 за позикою Фізична особа-підприємець Вовк Василь Васильович" , сума: 79 200,00 грн. 
Крім того, кредитні кошти були надані на сплату комісії за надання кредиту в розмірі 800,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією NTR.86461671.49782.29514 вiд 11.10.2024 р., призначення платежу: "Оплата комісії за рахунок кредитних коштів за договором №79808835444 від 11/10/2024 за позикою Фізична особа-підприємець Вовк Василь Васильович".
Також факт видачі кредиту та користування кредитом підтверджується випискою з рахунку.
У пунктах 5.3 - 5.6 статті 5 кредитного договору визначено, що договір укладається сторонами у формі електронного документа за допомогою системи "Інтернет-банкінг". Договір є оригіналом електронного документу після його підписання сторонами шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку та КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника). Договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладення КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника) та КЕП уповноваженого представника банку (з моменту накладення останнього електронного підпису) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору в повному обсязі. До підписання договору позичальник ознайомився з Типовими умовами, завантаживши їх за посиланням, що доступне під час укладення договору в Кабінеті Digital, сторони домовились, що розміщення Типових умов за посиланням в Кабінеті Digital є належним способом надання Типових умов позичальнику. Датою надання Типових умов позичальнику та датою приєднання позичальника до Типових умов є дата підписання договору позичальником. 
Відповідно до п.3.5. Типових умов надання кредиту відбувається шляхом перерахування кредитних коштів в сумі, зазначеній в п. 1.1.1 договору, із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, зазначений в п. 1.1.5 договору, в строки, зазначені в п.2.2 договору (з урахуванням умов п.2.3 договору).
Згідно п. 3.6. Типових умов датою надання кредиту вважається дати списання коштів із позичкового рахунку позивача.
Згідно п. 5.1. Типових умов позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і строки, зазначені в Договорі.
Відповідно до підпункту 6.3.1. п.6.3. Типових умов Позичальник зобов`язаний сплатити Банку комісійну винагороду за надання кредиту, яка розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за надання кредиту, зазначеного в п.1.1.4.1. договору на розмір суми кредиту, визначеного в п.1.1.1. договору.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов Договору за користування кредитом та його обслуговування станом на 23.07.2026 нарахована комісія у сумі 21 470,93 грн та прострочена заборгованість за тілом кредиту складає 28 639,39 грн.
Пункт 8.3.1 ст. 8 Типових умов встановлює обов`язок Позичальника невідкладно повідомляти Банк про зміни в документах та інформації, що були надані Позичальником при укладенні Договору (зокрема: паспортних даних, адреси проживання, контактних даних тощо), а також, про виникнення несприятливих подій. Таке повідомлення разом з оригіналами або належним чином засвідченими копіями відповідних підтверджуючих документів має бути надіслане Позичальником в строк не пізніше 3 (трьох) Банківських днів з моменту настання відповідної події.
Враховуючи вказане, позивачем було прийняте рішення вимагати дострокового повернення окрім простроченої заборгованості також і залишку по тілу кредиту.
З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено відповідачу вимогу №603 від 28.10.2025 про погашення простроченої заборгованості зокрема за кредитним договором №79808835444 в розмірі 83 155,78 грн, з яких: 61 684,85 грн – за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 28 639,39 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 33 045,46 грн; 21 470,93 грн прострочена заборгованість за комісією.
Проте, вказана вимога відповідачем не задоволена, заборгованість не сплачена.
Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту у відповідності до умов договору, позивач звернувся до суду із матеріально-правовою вимогою про стягнення такої заборгованості.
Дослідивши подані докази та наведені обґрунтування суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Укладений між Банком та відповідачем договір, який за своєю правовою природою відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин.
Законом України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.ст. 3, 12).
Відповідно до статті 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).
За приписами ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Тобто позичальник, по-перше, отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та , по-друге, отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.
Отже, позичальник отримує "чужі" грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому.
Поняття користування кредитом є окремим випадком користування чужими коштами. Термін користування чужими коштами Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).
Термін користування чужими коштами може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Матеріалами справи підтверджено, що Банком належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за кредитним договором "Кредит "все БІЗНЕС" №79808835444 від 11.10.2024, надавши 1.10.2024 відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 80 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №TR.86461671.49782.29514 від 11.10.2024 на суму 800 грн та № TR.86461671.49783.29514 від 11.10.2024 на суму 79 200 грн.
Відповідно до статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
При цьому, згідно з п. 6.3.2 Типових умов, які є невід`ємною частиною договору, Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту. Розмір зазначеної комісії розраховується шляхом множення Тарифу комісійної винагороди за обслуговування Кредиту, зазначеного в п. 1.1.4.2 договору, на розмір суми кредиту, зазначеної в п. 1.1.1 договору. Комісійна винагорода за обслуговування кредиту сплачується щомісячно згідно з Графіком платежів, наведеним у п. 1.4 договору, відповідний розрахунковий період - повний місяць.
Комісійна винагорода за обслуговування кредиту складає 2% за кожен місяць користування Кредитом (п. 1.1.4.2 договору).
У п. 1.4 договору передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному Графіку платежів.
При цьому, судом встановлено, що сума строкового (майбутнього) тіла кредиту становить 33 045,46 грн, яку Банк просить стягнути достроково на підставі ст.1050 ЦК України у зв`язку з порушенням відповідачем графіку платежів.
Згідно з п. 4.2 Типових умов, які є невід`ємною частиною укладеного між сторонами договору, у випадку виникнення будь-якої несприятливої події (зокрема, несплата Позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь Банку згідно з договором/Типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання Позичальником будь-яких інших обов`язків) Банк набуває право вимагати від Позичальника достроково повернути виданий Позичальникові кредит, а Позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п. 1.1.3, п. 1.4 договору, п. 5.1.1 Типових умов, виконати таку вимогу Банку і повернути отриманий Кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку згідно з договором, в строк не пізніше семи банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання Позичальником зазначеної вимоги Банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків Позичальника в порядку, встановленому договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань Позичальника. Направлення зазначеної в цьому пункті вимоги є умовою для набуття банком права на дострокове договірне списання коштів та не стосується дострокового стягнення заборгованості в судовому порядку, яке здійснюється в порядку процедур, передбачених законодавством.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Тобто, звернення до суду з вимогою дострокового повернення всієї суми кредитних коштів, у зв`язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника, адже у ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду).
Зазначені положення законодавства, як правило, вносяться до відповідних пунктів кредитних договорів та використовуються банками як засіб впливу на недобросовісних позичальників.
У спірних правовідносинах, в п. 1.4 договору його контрагенти встановили зобов`язання відповідача здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені в наведеному у договорі Графіку платежів.
Якщо позичальником порушуються будь-які умови кредитного договору, банк має право розцінювати його дії як невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Це може спричинити настання правових наслідків, передбачених договором або чинним законодавством, в тому числі і вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту.
При цьому направлення письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту позичальнику не є обов`язковим. У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі № 1-2/2002 зазначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
Отже, звернення позивача з позовом до суду про дострокове повернення кредиту у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань є правом кредитора, направленим на захист в суді його порушеного права. Таке право на дострокове повернення всієї суми кредиту є необмеженим, та може бути застосоване Банком за умов будь-якого прострочення виконання зобов`язання позичальником. 
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання, за умовами яких позивач зобов`язався надати відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит у строки, погоджені сторонами у договорі, а також сплатити позивачу комісійна винагорода за обслуговування кредиту, в обумовлені договором терміни.
Судом установлено, що позивач на виконання умов кредитного договору, надав відповідачу кредит у розмірі 80 000 грн, який відповідач зобов`язався повернути у строк до 11.10.2027 включно.
Водночас, відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів у визначені графіком платежів строки належним чином не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи вище наведене, суд констатує, що позивач правомірно звернувся до суду відповідним позовом про стягнення 61 684,85 грн суми кредиту, включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 28 639,39 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 33 045,46 грн, та 21 470,93 грн простроченої заборгованості за комісією. 
Разом з тим, здійснивши перерахунок простроченої заборгованості за комісією, суд вважає, що до задоволення підлягає комісія в розмірі 21 419,35 грн. В решті позову в цій частині слід відмовити за його необґрунтованістю. 
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. 
Інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та пояснення були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог. 
На підставі викладеного та керуючись статтями ст. ст. 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Вовка Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ 14282829, рахунок № НОМЕР_2 МФО 334851 ЄРДПОУ: 14282829 Отримувач: АТ "ПУМБ" Призначення: погашення заборгованості за кредитним договором № 79808835444 від 11.10.2024 року, боржник Фізична особа - підприємець Вовк Василь Васильович, РНОКПП НОМЕР_1 ) – 61 684 (шістдесят одну тисячу шістсот вісімдесят чотири) грн 85 коп. суму кредиту (тіло), 21 419 (двадцять одну тисячу чотириста дев`ятнадцять) грн 35 коп. прострочену заборгованість за комісією та 2 660 (дві тисячі шістсот шістдесят) грн 75 коп. в повернення сплаченого судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
3. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 11.09.2026.
Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022. 

Суддя О.В. Руденко