ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/8688/26
Провадження № 33/820/462/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника ОСОБА_1 - адвоката Гопки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Гопки В.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2026,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
За постановою суду ОСОБА_1 13 березня 2026 року в 00 год. 17 хв. по просп. Миру, 101/2, в м. Хмельницькому керував автомобілем "Mercedes-Bens C 300", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідніть обличчя) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Гопка В.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апелянт звертає увагу, що на долученому відеозаписі (Сlір-1) фіксується наступне: працівник поліції запитує у гр. ОСОБА_1 чи останній вживає алкоголь або наркотичні речовини, отримує стверджувальну відповідь – ні ( бодікамера №476088 час 00:18:52). Далі працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що останній якись дуже замучений і одразу пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні, а на погодження від ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці зупинки, працівник поліції зазначає що на місці не має такої можливості, (бодікамера №476088 час 00:18:57). Апелянт стверджує, що працівники поліції порушили «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. Сторона захисту зазначає, що суд при розгляді справи не дав оцінки доказам, та повністю проігнорував отримані відомості від працівника поліції в судовому засіданні. Під час перегляду відеозапису з бодікамери працівників поліції було встановлено, що ознаки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, такі як зіниці що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, працівником поліції озвучується не ОСОБА_1 , а працівник ОСОБА_2 повідомляє своєму напарнику (бодікамера №476088 час 00:22:49). Апелянт стверджує, що судом не вірно та на власний розсуд трактуються норми закону, що призвело до прийняття незаконного рішення та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУПАП. Звертає увагу, що посилання суду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.09.2021, не можуть бути застосовані як правові висновки при розгляді вказаної категорії справ.
Упродовж апеляційного розгляду судом уживались належні заходи для забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим розгляд справи відкладався за його та захисника клопотаннями.
Як видно з матеріалів справи, апеляційний суд надавав ОСОБА_1 можливість дати пояснення в судовому засіданні, однак останній жодного разу не з`явився.
Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання - 06 серпня 2026 року, ОСОБА_1 укотре до суду не з`явився, подав чергове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із виїздом за межі території України.
Апеляційний суд звертає увагу на необхідність дотримання передбачених законом розумних строків розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, апеляційний суд уважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положення статті 268 КУпАП не містять імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Наведене дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його виїздом за кордон, оскільки зазначені обставини не перешкоджають розгляду справи. При цьому ОСОБА_1 вже неодноразово звертався з клопотаннями про відкладення розгляду справи, що свідчить про його обізнаність із судовим розглядом та можливість реалізації своїх процесуальних прав. За таких обставин чергове відкладення розгляду справи призвело б до її невиправданого затягування, а тому апеляційний суд, з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Гопки В.В., на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з приписами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
З даних протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 613529 від 13.03.2026 вбачається, що в ньому зафіксовано суть правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 13 березня 2026 року в 00 год. 17 хв. по просп. Миру, 101/2, в м. Хмельницькому, керував автомобілем "Mercedes-Bens C 300", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідніть обличчя) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
Так, винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме, даними:
- направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, в якому зазначені ознаки наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідніть обличчя);
- рапорту працівника поліції від 13.03.2026 щодо обставин вищезазначеної події, яка відбулась у вказаний день за участю  ОСОБА_1 ;
- відеозаписів, здійснених за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції.
З переглянутих судом першої та апеляційної інстанції відеозаписів слідує, що ними зафіксовано події за участю водія ОСОБА_1 з моменту зупинки транспортного засобу та до завершення складання протоколу. Із відеозаписів вбачається, що на них зафіксовані обставини вчинення вищевказаного правопорушення ОСОБА_1 . Зокрема, ці відеозаписи підтверджують ті обставини, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у вказаний час та місці, було зупинено працівниками поліції, які виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, через що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 , в медичному закладі, пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній від проходження такого огляду тривалий час ухилявся, і така поведінка відображена на відео. І лише після зазначених подій працівник поліції, роз`яснивши ОСОБА_1 його права, розпочав складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всіх законних вимог щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу стосовно ОСОБА_1 , порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - з переглянутих відеозаписів, на що є посилання в апеляційній скарзі, виявлено не було.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про порушення поліцейськими порядку огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки такі доводи не спростовують факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку. Крім того, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано всі обставини початку проходження ОСОБА_1 процедури огляду на стан сп`яніння та подальшої його відмови від проходження такого огляду. Із відеозаписів вбачається, що на них зафіксовані обставини вчинення вищевказаного правопорушення ОСОБА_1 . Зокрема, ці відеозаписи підтверджують ті обставини, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у вказаний час та місці, було зупинено працівниками поліції, які виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, через що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду тривалий час ухилявся, і така поведінка відображена на відео. ОСОБА_1 вказує на те, що наміру проходити, за встановленою процедурою, зазначений огляд він не має, тобто останній від проведення такого огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі фактично відмовився. І лише після зазначених подій працівник поліції, роз`яснивши ОСОБА_1 його права, розпочав складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що ознаки сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не були безпосередньо озвучені ОСОБА_1 , а окремі з них працівник поліції ОСОБА_2 повідомляє своєму напарнику.
Вимоги закону не передбачають, що кожна з ознак сп`яніння повинна бути окремо усно оголошена особі, яка підлягає огляду, саме в момент її виявлення. Важливим є встановлення фактичних обставин, за яких у працівника поліції виникли підстави для направлення водія на огляд, а також належна фіксація таких обставин у матеріалах справи.
Те, що працівник поліції ОСОБА_2 повідомляє напарнику про виявлені ним ознаки, зокрема щодо реакції зіниць на світло та неприродної блідості обличчя, навпаки підтверджує факт безпосереднього спостереження працівниками поліції відповідних ознак у ОСОБА_1 та узгоджується з іншими матеріалами справи.
Безпідставним є і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції нібито неправильно застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 09 вересня 2021 року.
Застосування судом правових висновків Верховного Суду саме по собі не свідчить про неправильне вирішення справи. Навпаки, відповідно до ч. 4 ст. 263-1 КУпАП та загальних засад судочинства, суд при вирішенні справи має враховувати правові висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права.
При цьому посилання апелянта на те, що зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду не може бути застосований до справ про адміністративні правопорушення, є необґрунтованим, оскільки правові позиції Верховного Суду підлягають врахуванню судом не лише формально залежно від виду провадження, а передусім з огляду на правовідносини та правову проблему, щодо якої сформульовано відповідний висновок.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2026 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Гопки В.В. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.