Справа № 727/4789/26 
Провадження № 2/727/1977/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Чебан В.М.,
при секретарі Миронюк Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», в інтересах якого діє його представник - Ярьомка Олена Юріївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в особі представника позивача – Ярьомка О.Ю., звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на те, що 05.12.2024 року між первісним кредитором - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено у письмовій формі у вигляді електронного документа Договір №1939329 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 10300,00 грн. шляхом їх перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену ним під час оформлення кредиту.
Зазначає, що відповідно до умов вказаного Договору строк кредитування становив 360 календарних днів, а стандартна процентна ставка за користування кредитними коштами – 1% на день протягом строку кредитування. 
Стверджує, що первісний кредитор свої зобов`язання за вищевказаним Договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, здійснюючи лише часткові платежі на погашення заборгованості, у зв`язку із чим у останнього утворилася заборгованість за вищезазначеним Кредитним договором, яка становить 35431,99 грн., з яких: 10299,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 19982,00 грн. – заборгованість за процентами; 5150,00 грн. – пеня за кредитом.
Вказує, що 28.07.2025 року між первісним кредитором - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-25/25, відповідно до умов якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» серед іншого набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним Договором №1939329 від 05.12.2024 року. 
Крім того, зазначає, що 15.12.2024 року між первісним кредитором - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено у письмовій формі у вигляді електронного документа Договір №5180155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 7200,00 грн. строком на 360 календарних днів зі стандартною процентною ставкою 1% на день.
Вказує, що вищевказані кредитні кошти за вищезазначеним Договором були спрямовані відповідачу на вказану ним у зазначеному Договорі банківську картку № НОМЕР_1 . 
Стверджує, що відповідач своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість за вищевказаним Кредитним договором, яка становить 24838,03 грн., з яких: 7199,98 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 14038,05 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; 3600,00 грн. – пеня та штраф.
Також вказує, що 29.07.2025 року між первісним кредитором - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-27/25, відповідно до умов якого до позивача серед іншого перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним Договором №5180155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.12.2024 року.
Таким чином, представник позивача вважає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за двома вищевказаними кредитними договорами становить 60270,02 грн.
На підставі викладеного, представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» – Ярьомка О.Ю. просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №1939329 від 05.12.2024 року у розмірі 35431,99 грн. та заборгованість за Договором №5180155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.12.2024 року у розмірі 24838,03 грн., а всього 60270,02 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2026 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/4789/26 (провадження №2/727/1977/26) за позовом ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами; справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2026 року було задоволено клопотання представника позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» – Ярьомки О.Ю. про витребування доказів по вищевказаній цивільній справі; витребувано в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо належності вищевказаної банківської картки № НОМЕР_2 відповідачу ОСОБА_1 , а також витребувано виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 за вищевказаною банківською карткою щодо надходження 05.12.2024 року кредитних коштів у сумі 10300,00 грн. та щодо надходження 15.12.2024 року кредитних коштів у розмірі 7200,00 грн.
Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» - Ярьомка О.Ю. в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від неї до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у відсутності представника позивача.
При цьому, згідно спрямованої до суду представником позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» – Ярьомкою О.Ю. відповіді на відзив остання заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що твердження відповідача ОСОБА_1 про неукладення вищевказаних кредитних договорів спростовуються матеріалами справи. 
Вказує, що зазначені договори були укладені в електронній формі, відповідач пройшов процедуру реєстрації в особистому кабінеті, підтвердив свої анкетні та паспортні дані, а договори підписав шляхом введення ним одноразових ідентифікаторів, надісланих на його верифікований номер телефону.
Стверджує, що під час укладення вищевказаних договорів відповідач підтвердив ознайомлення з паспортами споживчого кредиту, істотними умовами кредитування, графіками платежів та повною вартістю кредитів, а процентні ставки були безпосередньо визначені умовами договорів та добровільно погоджені відповідачем. 
Крім цього, зазначає, що відповідач здійснював часткові платежі на погашення заборгованості за обома вищезазначеними кредитними договорами, що на думку представника позивача, є конклюдентними діями відповідача, які додатково підтверджують прийняття ним умов укладених кредитних договорів та визнання відповідних зобов`язань. 
Зазначає, що позивач набув відповідні права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами на підставі відповідних Договорів факторингу №01.02-25/25 від 28.07.2025 року та №01.02-27/25 від 29.07.2025 року, на підтвердження чого до позовної заяви представником позивача було долучено витяги з Реєстрів боржників, які містять відомості щодо ОСОБА_1 , а тому доводи відповідача щодо недоведеності переходу права вимоги до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», на думку представника позивача, є безпідставними
Крім того, представник позивача вказує, що надані розрахунки заборгованості складені у хронологічному порядку, містять розмежування заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами та є арифметично правильними, натомість відповідачем власного контррозрахунку заборгованості до суду не надано. 
З огляду на викладене представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» – Ярьомка О.Ю. просить суд врахувати вищезазначену подану нею до суду відповідь на відзив та задовольнити вищевказані позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від нього до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у відсутності відповідача ОСОБА_1 .
При цьому, згідно спрямованих до суду відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву та додаткових письмових пояснень вбачається, що останній заперечує щодо задоволення заявлених ТОВ «СВЕА ФІНАНС» позовних вимог.
Вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення сторонами вищевказаних кредитних договорів.
Зазначає, що наявні у матеріалах справи електронні документи та витяги, на його переконання, не є достатніми для підтвердження його волевиявлення на укладення вищезазначених кредитних договорів.
Стверджує, що заявлена позивачем заборгованість сформована з порушенням вимог законодавства про споживче кредитування, оскільки нарахування процентів за ставкою 1% на день та штрафних санкцій призвело до істотного збільшення розміру боргу, при цьому, на його переконання, кредитодавцями не було забезпечено належного інформування про фактичну вартість кредитування та фінансові наслідки виконання договорів на таких умовах.
Вважає, що надані позивачем розрахунки заборгованості є необґрунтованими та містять, на його думку, завищені штрафні санкції, подвійні нарахування та порушення черговості зарахування здійснених ним платежів.
Стверджує, що позивачем належним чином не підтверджено набуття ним права вимоги за вищевказаними спірними кредитними договорами, оскільки до матеріалів справи не долучено повних Реєстрів боржників до договорів факторингу від 28.07.2025 року та 29.07.2025 року, доказів повідомлення його про відступлення права вимоги, а також доказів проведення розрахунків за відповідними договорами факторингу.
Відповідач зазначає, що він не заперечує щодо стягнення з нього фактично отриманої суми кредиту в разі належного підтвердження позивачем отримання ним вищевказаних кредитних коштів, однак не погоджується із заявленим до стягнення розміром процентів, комісій, штрафних санкцій та інших нарахувань, вважаючи їх належним чином необґрунтованими.
З огляду на викладене відповідач ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у повному обсязі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а також спрямовані до суду сторонами процесуальні документи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 05.12.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа Договір №1939329 про надання споживчого кредиту (а.с.10-16), який відповідачем було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С574», та відповідно до умов якого позичальнику – відповідачу ОСОБА_1 було надано кредитні кошти у розмірі 10300,00 грн. строком на 360 календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит у визначений Договором строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою у розмірі 1% за кожен день користування кредитом.
Зазначені умови та правила також містяться у наданому позивачем суду паспорті споживчого кредиту ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (а.с.17-18).
На виконання умов вищевказаного Договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 05.12.2024 року було перераховано кредитні кошти у розмірі 10300,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені відповідачем під час оформлення кредиту, що підтверджується відповідним листом ТОВ «ПЕЙТЕК», згідно з яким переказ коштів у зазначеному розмірі було успішно виконано 05.12.2024 року (а.с.23).
Водночас зі спрямованого позивачем до суду розрахунку заборгованості за Договором №1939329 про надання споживчого кредиту від 05.12.2024 року станом на 28.07.2025 року вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, зокрема 26.12.2024 року ним було сплачено 2163,00 грн., а 15.01.2025 року – 2060,01 грн., однак свої зобов`язання за вказаним Договором у повному обсязі не виконав, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість за вищевказаним Кредитним договором у загальному розмірі 35431,99 грн., з яких: 10299,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 19982,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та 5150,00 грн. – пеня.
При цьому, 28.07.2025 року між первісним кредитором - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-25/25, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» серед іншого перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором №1939329 від 05.12.2024 року (а.с.24-30).
На підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за вищевказаним Договором №1939329 від 05.12.2024 року представником позивача було надано суду Витяг із Реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-25/25 від 28.07.2025 року (а.с.35 зворот), Акт приймання-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу (а.с.31), а також платіжну інструкцію №10132 від 30.07.2025 року про сплату ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» суми фінансування за Договором факторингу №01.02-25/25 (а.с.32 зворот), які в сукупності підтверджують набуття позивачем права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
Крім того, 15.12.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа Договір №5180155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.36 зворот - 49), який відповідачем було підписано його електронним підписом одноразовим ідентифікатором «11399», та відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 7200,00 грн. строком на 360 календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші передбачені Договором зобов`язання, при цьому стандартна процентна ставка за користування кредитом становила 1% на день.
Зазначені умови та правила також містяться у наданому позивачем суду паспорті споживчого кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с.49 зворот - 51).
На виконання умов вказаного Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 15.12.2024 року було перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 7200,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені ним під час оформлення кредиту, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» про успішне перерахування відповідної суми кредитних коштів (а.с.59).
Водночас із поданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за Договором №5180155 від 15.12.2024 року станом на 29.07.2025 року вбачається, що відповідач здійснив часткове погашення заборгованості у загальному розмірі 2303,86 грн., однак свої зобов`язання за вказаним Договором у повному обсязі не виконав, у зв`язку із чим позивачем визначено заборгованість у загальному розмірі 24838,03 грн., з яких: 7199,98 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14038,05 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та 3600,00 грн. – штрафні санкції (а.с.55-58).
При цьому, 29.07.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-27/25, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором №5180155 від 15.12.2024 року (а.с.60-68).
На підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за вищевказаним Договором №5180155 від 15.12.2024 року представником позивача надано суду Витяг із Реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-27/25 від 29.07.2025 року (а.с.72), а також платіжну інструкцію №10133 від 30.07.2025 року про сплату ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми фінансування за Договором факторингу №01.02-27/25 (а.с.69), які в сукупності підтверджують набуття позивачем права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За наведених обставин, а також враховуючи досліджені судом вищевказані договори факторингу та додані до них документи, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином підтверджено перехід до позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 за обома вищевказаними кредитними договорами, зокрема за Договором №1939329 від 05.12.2024 року та за Договором №5180155 від 15.12.2024 року.
При цьому, доводи відповідача ОСОБА_1 про недоведеність набуття ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги за спірними кредитними договорами суд відхиляє, оскільки укладення відповідних договорів факторингу, включення відповідача та належних йому кредитних зобов`язань до витягів із Реєстрів боржників, передача відповідних реєстрів та документації, а також сплата позивачем сум фінансування первісним кредиторам у своїй сукупності належним чином підтверджують перехід до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прав вимоги до ОСОБА_1 , тоді як ненадання повних Реєстрів боржників, які містять відомості щодо інших осіб, та відсутність доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги самі по собі не спростовують факту такого переходу.
Разом з тим, суд не погоджується із визначеним позивачем у розрахунках заборгованості за Договором №1939329 про надання споживчого кредиту від 05.12.2024 року (а.с.19-22) та Договором №5180155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.12.2024 року (а.с.55-58) розміром заборгованості в частині нарахованих пені та штрафних санкцій, оскільки відповідні санкції за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань були нараховані у період дії в Україні воєнного стану.
Так, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
А тому, заявлена позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість зі сплати пені за Договором №1939329 від 05.12.2024 року у розмірі 5150,00 грн. та пені і штрафу за Договором №5180155 від 15.12.2024 року у розмірі 3600,00 грн., підлягають виключенню із розміру заборгованості, заявленої позивачем до стягнення з відповідача ОСОБА_1 .
За наведених обставин, заборгованість відповідача ОСОБА_1 , яка підлягає стягненню на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», становить 51520,02 грн., а саме за Договором №1939329 від 05.12.2024 року у розмірі 30281,99 грн., з яких: 10299,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 19982,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; за Договором №5180155 від 15.12.2024 року у розмірі 21238,03 грн., з яких: 7199,98 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 14038,05 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
При цьому доводи відповідача ОСОБА_1 щодо недоведеності факту отримання ним кредитних коштів у розмірі 10300,00 грн. та 7200,00 грн. суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема листами ТОВ «ПЕЙТЕК» про перерахування кредитних коштів на вказану відповідачем банківську картку № НОМЕР_1 (а.с.23, 59), а також відомостями наданими АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2026 року, згідно з якими на належну відповідачу банківську картку № НОМЕР_2 (а.с.123) було зараховано 05.12.2024 року кошти у розмірі 10300,00 грн. (а.с.134), а 15.12.2024 року – у розмірі 7200,00 грн. (а.с.135).
Крім цього, часткове погашення відповідачем заборгованості за обома вищевказаними кредитними договорами, на переконання суду, свідчить як про обізнаність відповідача з наявністю відповідних кредитних зобов`язань, так і про фактичне визнання ним таких зобов`язань та їх виконання у певній частині, що у сукупності з іншими дослідженими доказами додатково підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів та виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення.
До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц (провадження №61-3084св19).
При цьому, доводи відповідача ОСОБА_1 про недоведеність факту укладення ним вищевказаних кредитних договорів суд вважає безпідставними, оскільки Договір №1939329 від 05.12.2024 року та Договір №5180155 від 15.12.2024 року були укладені в електронній формі та підписані відповідачем електронними підписами одноразовими ідентифікаторами «С574» та «11399» відповідно, при цьому під час оформлення кредитів було здійснено ідентифікацію та верифікацію особи позичальника, а у відповідних електронних документах зазначені персональні, паспортні, контактні та платіжні дані ОСОБА_1 .
Сам по собі факт відсутності на роздруківках вказаних Договорів власноручного підпису відповідача не свідчить про недотримання письмової форми правочинів, оскільки використання одноразового ідентифікатора як електронного підпису відповідає передбаченому законом способу підписання електронного правочину, а зміст укладених договорів зафіксований в електронних документах, які містять погоджені сторонами істотні умови кредитування.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо неналежного підтвердження його волевиявлення на укладення спірних кредитних договорів, оскільки під час їх оформлення було використано персональні, контактні та платіжні дані ОСОБА_1 , його особу було ідентифіковано та верифіковано, кредитні кошти перераховані на належну саме йому банківську картку, а в подальшому відповідач здійснював платежі на погашення заборгованості за обома кредитними договорами, що у сукупності з іншими матеріалами справи підтверджує вчинення відповідних дій саме відповідачем.
Водночас відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, який би спростовував правильність визначених позивачем сум за тілом кредитів та процентами за користування кредитними коштами, а також будь-яких доказів здійснення платежів, не врахованих у наданих позивачем розрахунках, чи погашення заборгованості у більшому розмірі.
При цьому, посилання відповідача на необґрунтованість розрахунків у зв`язку з подвійним нарахуванням заборгованості та порушенням черговості зарахування здійснених ним платежів суд також відхиляє, оскільки такі твердження відповідачем належними доказами не підтверджені, тоді як надані позивачем розрахунки, на переконання суду, містять послідовне відображення нарахувань та здійснених відповідачем платежів і, за винятком виключених судом штрафних санкцій, узгоджуються з умовами відповідних кредитних договорів та вимогами закону.
Водночас, доводи відповідача про те, що встановлена кредитними договорами процентна ставка у розмірі 1 % на день є надмірною та свідчить про несправедливість умов кредитування, суд відхиляє, оскільки заявлені до стягнення проценти є платою за користування кредитними коштами, нарахованою в межах погодженого сторонами строку кредитування та за прямо визначеною у договорах фіксованою ставкою, яка на момент укладення договорів не перевищувала встановленого частиною 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки.
При цьому, посилання відповідача на проходження ним військової служби в даному випадку, на переконання суду, не впливають на розмір стягнення заявлених позивачем процентів, оскільки право на передбачені пунктом 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги виникло у ОСОБА_1 з моменту його призову на військову службу під час мобілізації, тобто з 20.08.2025 року, тоді як заборгованість за вищевказаними процентами за Договором №1939329 визначена станом на 28.07.2025 року, а за Договором №5180155 – станом на 29.07.2025 року, тобто сформована до початку проходження відповідачем військової служби за мобілізацією.
Водночас, посилання відповідача на надмірність нарахованих процентів, несправедливість відповідних умов кредитування та неналежне інформування його про фактичну вартість кредитів саме по собі не є підставою для відмови у стягненні процентів, оскільки розмір і порядок їх нарахування були безпосередньо визначені у кредитних договорах, а надані суду паспорти споживчих кредитів містять інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту і підписані відповідачем ОСОБА_1 електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, при цьому доказів визнання відповідних умов недійсними або їх невідповідності обов`язковим вимогам законодавства матеріали справи не містять.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Договором №1939329 від 05.12.2024 року у розмірі 30281,99 грн., з яких: 10299,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 19982,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також за Договором №5180155 від 15.12.2024 року у розмірі 21238,03 грн., з яких: 7199,98 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 14038,05 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в інтересах якого діє представник товариства – Ярьомка О.Ю., до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.
Крім цього, з відповідача ОСОБА_1 на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2289,96 грн. (2662,40 х 0,86), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», в інтересах якого діє його представник - Ярьомка Олена Юріївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 37616221, заборгованість за Договором №1939329 про надання споживчого кредиту від 05 грудня 2024 року в розмірі 30281,99 (тридцять тисяч двісті вісімдесят одну) гривню (дев`яносто дев`ять) копійок, з яких: 10299,99 (десять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень (дев`яносто дев`ять) копійок – заборгованість за тілом кредиту; 19982,00 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) гривні – заборгованість за процентами.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 37616221, заборгованість за Договором №5180155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15 грудня 2024 року в розмірі 21238,03 (двадцять одна тисяча двісті тридцять вісім) гривень (три) копійки, з яких: 7199,98 (сім тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень (дев`яносто вісім) копійок – заборгованість за тілом кредиту; 14038,05 (чотирнадцять тисяч тридцять вісім) гривень (п`ять) копійок – заборгованість за процентами.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 37616221, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2289,66 (дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень (шістдесят шість) копійок.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 07 серпня 2026 року.

СУДДЯ: