Справа № 347/1557/26
Провадження № 2/347/1133/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області, в складі:
головуючої-судді: Крилюк М.І.,
секретаря: Лазорик Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и в:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 вересня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 200917, відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 13 750,00 грн. Позивач зазначає, що договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач пройшов процедуру реєстрації, ідентифікації та верифікації, ознайомився з умовами кредитування, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів і підтвердив свою згоду шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання умов договору первісний кредитор 16 вересня 2025 року перерахував кредитні кошти на платіжну картку відповідача, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Факт надання кредитних коштів підтверджується довідкою про їх перерахування. Позивач також зазначає, що з метою отримання додаткових доказів було направлено адвокатський запит до банку-емітента, однак інформацію, яка становить банківську таємницю, отримано не було, у зв`язку з чим заявлено клопотання про витребування відповідних доказів судом.
Умовами кредитного договору передбачався взаємозалік, відповідно до якого частина кредитних коштів була спрямована на погашення заборгованості відповідача за раніше укладеними кредитними договорами з первісним кредитором.
Також у позовній заяві зазначено, що 10 жовтня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 10102025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором відповідача. Право вимоги перейшло до позивача на підставі Реєстру прав вимоги № 6 та Акта приймання-передачі від 04 березня 2026 року.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на день звернення до суду загальна заборгованість становила 23 748,20 грн, з яких: 12 191,88 грн — заборгованість за тілом кредиту, 8 455,32 грн — заборгованість за процентами, 701,00 грн — заборгованість за комісією та 2 400,00 грн — штрафні санкції.
При цьому позивач зазначив, що вимоги про стягнення штрафних санкцій у межах даної справи не заявляються, а тому просив стягнути з відповідача 21 348,20 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, а також судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 , був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про направлення судових повісток. Незважаючи на це, Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення відповідно до вимог статей 280–281 ЦПК України. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 липня 2026 року справу було призначено до заочного розгляду, про що свідчить текст ухвали, наявний у матеріалах справи.
Дослідивши письмові докази, надані сторонами, оцінивши їх відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи.
Як убачається з копії індивідуальної частини кредитного договору № 200917 від 16 вересня 2025 року (а.с.16-19), 16 вересня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 13 750,00 грн.
Із копії публічної частини кредитного договору (а.с.20-25), копії Паспорта споживчого кредиту (додаток № 5) та копії Правил надання грошових коштів у позику (додаток № 6) убачається, що кредитний договір укладено в електронній формі, а його умовами визначено порядок надання кредиту, права та обов`язки сторін, графік платежів, розмір процентів, комісії, а також порядок використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором під час укладення договору.
Як убачається з витягу з довідки про перерахування грошових коштів (додаток № 7), первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором та 16 вересня 2025 року здійснив перерахування кредитних коштів відповідачу.
Із витягу з довідки щодо підтвердження взаємозаліку зустрічних вимог (додаток № 23) убачається, що частина кредитних коштів була використана для погашення заборгованості відповідача за раніше укладеними кредитними договорами з первісним кредитором шляхом проведення взаємозаліку відповідно до умов кредитного договору.
Як убачається з договору факторингу № 10102025 від 10 жовтня 2025 року (додаток № 9), між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами.
Факт переходу до позивача права вимоги саме за кредитним договором № 200917 підтверджується витягом із Реєстру прав вимог № 6 від 04 березня 2026 року (додаток № 10) та Актом приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 04 березня 2026 року (додаток № 11).
На підтвердження виконання умов договору факторингу щодо фінансування первісного кредитора позивачем подано платіжну інструкцію про сплату за право грошової вимоги (додаток № 12).
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором (додаток № 13), та випискою з особового рахунку боржника (додаток № 14), відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, унаслідок чого станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 23 748,20 грн, з яких: 12 191,88 грн — заборгованість за тілом кредиту, 8 455,32 грн — заборгованість за нарахованими процентами, 701,00 грн — заборгованість за комісією та 2 400,00 грн — штрафні санкції.
Разом із тим із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заявляє вимог про стягнення штрафних санкцій у сумі 2 400,00 грн, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість лише за тілом кредиту, процентами та комісією в загальному розмірі 21 348,20 грн.
Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку, а також якщо він підписаний його сторонами. Використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, визначених законом або за домовленістю сторін.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору.
Судом встановлено, що 16 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про споживчий кредит № 200917, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 13 750,00 грн.
Згідно з копією індивідуальної частини кредитного договору № 200917 від 16.09.2025, копією публічної частини кредитного договору, паспортом споживчого кредиту та Правилами надання грошових коштів у позику, які долучені до матеріалів справи, кредитний договір було укладено в електронній формі.
Оскільки кредитний договір укладено в електронній формі, порядок його укладення регулюється положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 цього Закону електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом направлення однією стороною пропозиції його укласти (оферти) та прийняття такої пропозиції іншою стороною (акцепту). Акцепт може бути здійснений шляхом направлення електронного повідомлення, заповнення електронної форми заяви або вчинення інших дій, які відповідно до умов інформаційної системи свідчать про прийняття пропозиції.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що моментом підписання електронного правочину є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови щодо предмета договору, умови, визначені законом як істотні, або необхідні для договорів такого виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Отже, укладення кредитного договору № 200917 від 16.09.2025 в електронній формі відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Матеріалами справи підтверджується, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, здійснивши перерахування кредитних коштів відповідачу, що підтверджується витягом із довідки про перерахування грошових коштів.
Щодо переходу права вимоги судом встановлено, що 10 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 10102025, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 200917 від 16.09.2025, укладеним із ОСОБА_1 .
Факт переходу права вимоги підтверджується Договором факторингу № 10102025 від 10.10.2025, витягом із Реєстру прав вимог № 6 від 04.03.2026, Актом приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 04.03.2026, а також платіжною інструкцією про сплату за право грошової вимоги відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 04.03.2026.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту, а клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржника.
Таким чином, суд доходить висновку, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 200917 від 16.09.2025 у встановленому законом порядку.
Станом на день звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором про споживчий кредит № 200917 від 16.09.2025 становила 23 748,20 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором, та випискою з особового рахунку боржника.
Зазначена заборгованість складається з: 12 191,88 грн — заборгованість за основною сумою кредиту; 8 455,32 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом; 701,00 грн — заборгованість за комісією; 2 400,00 грн — штрафні санкції.
Разом із тим позивачем вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 2 400,00 грн у межах даної справи не заявлялися, у зв`язку із чим предметом позову є стягнення заборгованості лише за основною сумою кредиту, процентами та комісією у загальному розмірі 21 348,20 грн. Відповідачем зазначений розрахунок заборгованості не оспорений, доказів на спростування заявленого розміру заборгованості суду не надано.
Враховуючи, що розмір зазначеної заборгованості підтверджується наданими позивачем доказами, а саме розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку боржника, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Позивач також заявив вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Відповідно до частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу мають бути співмірними із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на їх виконання, ціною позову та значенням справи для сторін.
Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням іншої сторони має право зменшити розмір таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Як убачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, на підтвердження чого надано копію Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, Додаткової угоди № 25771556535 від 20.04.2026 до зазначеного договору та Акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги.
Водночас, оцінюючи заявлений розмір витрат на правничу допомогу, суд враховує, що дана справа не є складною за своїм характером, оскільки стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, правова позиція у якій ґрунтується на письмових доказах, а саме кредитному договорі, документах щодо переходу права вимоги, розрахунку заборгованості та інших матеріалах, долучених до позовної заяви.
Судом також встановлено, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань із викликом сторін, без необхідності дослідження значного обсягу доказів, проведення експертиз чи виконання інших складних процесуальних дій. Обсяг процесуальних документів, які були підготовлені представником позивача, зводився переважно до складання позовної заяви та подання документів, що підтверджують виникнення, розмір заборгованості та перехід права вимоги.
При визначенні розміру витрат, які підлягають компенсації, суд бере до уваги також співвідношення між заявленою сумою витрат на правничу допомогу та ціною позову, характер виконаної адвокатом роботи, фактичний обсяг наданих послуг, а також те, що відшкодування витрат на правничу допомогу не повинно призводити до покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря.
Таким чином, з урахуванням принципів розумності, співмірності та справедливості, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн є завищеною порівняно із фактичним обсягом наданих послуг та складністю справи.
За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначити суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 2 000,00 грн, що відповідає характеру спору, обсягу виконаної роботи та є розумною і пропорційною у цій справі.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 2 662,40 грн підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 205, 207, 512–514, 525, 526, 530, 610–612, 625, 638, 1048–1055, 1077, 1078 ЦК України, статтями 137, 141, 263–265, 274–282 ЦПК України, суд -
В и р і ш и в :
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, код ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за кредитним договором про споживчий кредит № 200917 від 16.09.2025 у розмірі 21 348 (двадцять одна тисяча триста сорок вісім) гривень 20 копійок, а також судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк