Справа № 362/4490/23
Провадження № 2/362/137/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
за участі секретаря судового засідання – Рицької Г.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Друга Васильківська державна нотаріальна контора про скасування арешту з майна, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_4 , в якому просять скасувати заборону відчуження жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану 08.09.2004 року 15:34:52 за № 1288018 реєстратором Васильківська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення б/н, 4-й шкірз-д м. Василькова, архівний номер: 4338550KIEV477, архівна дата: 13.05.2002 р., дата виникнення: 25.05.1960 р., № реєстра: 48, внутр. № ЕА01В12Е26F32D304T43, коментарій: с. 75 Васильків. 
Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М. від 21.07.2023 р. прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28).
11.10.2023 р. представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Старча С.А. звернулася до суду із клопотанням про витребування доказів, а саме, просила витребувати інвентаризаційну справу на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; інвентаризаційну справу на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 31).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2023 р. було витребувано у Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» докази, а саме: інвентаризаційну справу на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; інвентаризаційну справу на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 34).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду (а.с. 44).
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 р. справа передана на розгляд головуючому судді Кравченко Л.М.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2025 р. позовну заяву залишено без руху з наданням строку протягом п`яти днів з дня її отримання для усунення недоліків (а. с. 68-69).
У встановлений в ухвалі суду строк, позивач усунув недоліки позовної заяви, подавши клопотання про долучення якісних копій документів (а.с. 74-84).
За правилом частини дванадцятої статті 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2025 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Друга Васильківська державна нотаріальна контора про скасування арешту з майна (а. с. 87).
19.02.2026 р. до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_4 , в якій він вказав, що являється власником будинку АДРЕСА_3 , та отримував позику і погасив її на шкірзаводі, вказав що не був власником будинку АДРЕСА_2 . Не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив слухати справу без його участі (а.с. 90).
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, в якій просить слухати справу № 362/4490/23 без участі представника держнотконтори (а.с. 91). 
Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд вважає за можливе провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації, необхідної для вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складалося з частини житлового будинку з часткою господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спадкоємцями спірного будинку, які звернуся у встановленому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВЕ № 048142, серії АВЕ № 048141, серії № 048140. Крім того, ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого ОСОБА_5 , отримала свідоцтво про право власності на частку спірного будинку в спільному майні, яке набуте подружжям за час шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 8-11).
Відповідно до архівної довідки № 1147 від 11.06.2019 р., виданої Комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації», вбачається що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності зареєстровано: частина на ім`я ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право власності посвідченого ОСОБА_6 , завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 р., номер запису: 1054; 1/6 частина на ім`я ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Пясецькою Л.М., завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 р., номер запису: 1054; 1/6 частина на ім`я ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Пясецькою Л.М., завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 р., номер запису: 1054; 1/6 частина на ім`я ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Пясецькою Л.М., завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 року, номер запису: 1054 (а. с. 12).
Вищевикладене також підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , інвентаризаційний номер 4155 (а. с. 13-16).
Крім того, з доданої до матеріалів справи відповіді Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № 83 від 23.05.2023 р. вбачається, що спірний житловий будинок на праві спільної часткової власності зареєстровано: частина на ім`я ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право власності посвідченого ОСОБА_6 , завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 р., номер запису: 1054; 1/6 частина на ім`я ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Пясецькою Л.М., завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 р., номер запису: 1054; 1/6 частина на ім`я ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Пясецькою Л.М., завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 р., номер запису: 1054; 1/6 частина на ім`я ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Пясецькою Л.М., завідувачем Другої Васильківської державної нотаріальної контори 09.10.1999 р., номер запису: 1054 (а. с. 21).
Однак, згідно з наданою інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 289814498, дата формування 13.12.2021), на об`єкт нерухомості, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , накладено обтяження у вигляді заборони (архівний запис) на підставі повідомлення, б/н, 4-й шкізав-д м. Василькова, власником якого вказано ОСОБА_4 (а. с. 20).
Як вбачається з довідки, виданої Колективним підприємством «Васильківська шкіряна фірма» № 86 від 03.06.2019 р., підприємство проти зняття заборони не заперечує та вказано, що позика отримана ОСОБА_4 на 4-му Держшкірзаводі ім. Жовтневої революції 25.05.1960 р. погашена повністю (а. с. 23).
Тобто державним реєстратором Васильківської районної державної нотаріальної контори помилково вказано даний житловий будинок під час накладення обтяження, не перевіривши право власності за вказаним боржником.
Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця,зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу, згідно якої зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ст. 1219 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. (в редакції, чинній на час накладення арешту) арешт майна є однією зі стадій примусового звернення стягнення на майно боржника.
Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.
Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. 
Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
З матеріалів вбачається, що на час розгляду справи на виконанні відділів державної виконавчої служби відсутні будь-які виконавчі документи та інформація про обтяження майна щодо померлого ОСОБА_5 та спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 .
Як вбачається з довідки Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» № 86 від 03.06.2019 р., зобов`язання боржника ОСОБА_4 було виконано, борг погашено. Крім того, ОСОБА_4 в своїй заяві від 19.02.2026 р. вказав, що не є власником будинку АДРЕСА_2 , а є власником будинку АДРЕСА_3 .
Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не є суб`єктами виконавчого провадження та не мають боргових зобов`язань, проте арешт (обтяження) на їх майно залишається не скасованим, що в свою чергу порушує їх права на мирне володіння та розпорядженням майном, а тому вказаний арешт підлягає зняттю (скасуванню) в судовому порядку.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У ст. 321 ЦК України, вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) зазначається, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 зазначив, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Крім того Верховний Суд у постанові від 28.08.2021 року по справі № 947/36027/21 зазначив, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачів підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Друга Васильківська державна нотаріальна контора про скасування арешту з майна, -задовольнити.
Скасувати заборону відчуження жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану 08.09.2004 року 15:34:52 за № 1288018 реєстратором Васильківська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення б/н, 4-й шкірз-д м. Василькова, архівний номер: 4338550KIEV477, архівна дата: 13.05.2002 р., дата виникнення: 25.05.1960 р., № реєстра: 48, внутр. № ЕА01В12Е26F32D304T43, коментарій: с. 75 Васильків. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Кравченко