Справа № 289/1311/26
Номер провадження 2/289/1336/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

26.06.2026 до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором. В позовній заяві позивач посилається на те, що 11.04.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір №5452711 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого : сума кредиту складає 11000,00 грн., строк кредиту – 360 днів, з 11.04.2025 по 06.04.2026. 
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. шляхом їх зарахування на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 , однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
30.12.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №30/12/2025, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» право вимоги до відповідача за договором №5452711 від 11.04.2025, тому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 40950,65 грн. та судові витрати : 2662,40 грн. суму сплаченого судового збору та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Ухвалою від 10.07.2026 після усунення позивачем недоліків згідно ухвали суду від 06.07.2026, відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням сторін 26.08.2026, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, копію ухвали направлено сторонам (а.с.115-116), витребувані судом докази надійшли до суду 27.07.2026 (а.с.123). 
Направлена судом на зареєстровану адресу місця проживання відповідача кореспонденція повернулася до суду неврученою адресату з помітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.130,136), що згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням.
Окрім направлення судової повістки про виклик до суду на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, остання повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення SMS-повідомлення щодо документу “Судова повістка-повідомлення» на вказаний у позовній заяві номер телефону відповідача (а.с.122,135), таким чином судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.
З огляду на вказане, з урахуванням положень ч. 4 ст. 226, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.04.2025 ОСОБА_1 ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.42-44), підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором 77858 11.04.2025 09:25:32. 
В цей же день 11.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5452711 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с.16-29), який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 97997 о 09:26:29, також сторонами підписано Додаток №1 до цього Договору Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (а.с.29 на звороті - 30).
Відповідно до умов Договору № 5452711 сума кредиту становить 11000,00 грн. (п.1.2.), строк кредитування – 360 днів (п.1.3.), періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; комісія за надання кредиту становить 1100,00 грн. (п.1.4.); стандартна процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується у межах строку кредиту (п.1.4.1.).
Згідно з п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Таким чином сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк на який його надано, термін дії кредитного договору, розмір процентної ставки та комісії, строки, порядок і розміри повернення тіла кредиту, відсотків та інші умови, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до листа ТОВ «УПР» від 30.12.2025, між ТОВ «УПР» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від 11.04.2025 09:27:09 на суму 11000,00 грн., номер картки – НОМЕР_2 (а.с.72).
Згідно наданої АТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» від 22.07.2026 на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Укрексімбанк» 05.03.2024 емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 , про факт зарахування коштів в сумі 11000,00 грн. Банк надає виписку по рахунку за номером вказаної картки за період з 11.04.2025 по 20.04.2025 (а.с.123,129).
За розрахунком ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» заборгованість позичальника ОСОБА_1 за Договором №5452711 від 11.04.2025 станом на 30.12.2025 становить 40950,65 грн., до якої входить: 10999,99 грн. - тіло кредиту, 24450,66 грн. - проценти за користування кредитом, 5500,00 грн. – штрафні санкції (а.с.64-68).
Отже наведені обставини укладання договору виконання кредитором обов`язку із надання грошових коштів у кредит, та невиконання відповідачем позичальником обов`язку із їх повернення та сплати відсотків, є встановленими судом й відповідачем не спростовані.
Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень статей 76-81 ЦПК України на спростування доводів позивача щодо укладення кредитного договору та отримання коштів.
30.12.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №30/12/2025 (а.с.48-61), за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором №5452711 на суму 40950,65 грн. (а.с.55-56), про що на електронну пошту відповідача було направлено повідомлення (а.с.62-63).
Згідно наданого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» розрахунку заборгованості за період з 31.12.2025 по 06.04.2026 нараховано 10136,50 грн. відсотків (а.с.69-70).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання відповідач ОСОБА_1 за Договором №5452711 від 11.04.2025 не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками та не спростована відповідачем.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду  ОСОБА_1 хоча б частково повернув борг за вказаним договором.
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої ним не спростовано, контррозрахунок суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню та підлягає стягненню заявлена позивачем сума заборгованості 45587,15 грн., до якої входить: 10999,99 грн. - тіло кредиту, 34587,16 грн. - проценти за користування кредитом.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до таких витрат належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №6866 від 14.06.2026 (а.с.103). 
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду копії : договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 (а.с.73-74), заявку №20704 від 14.05.2026 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 із зазначенням виду робіт та їх вартості, всього на суму 10000,00 грн. (а.с.75-76), рахунок на оплату із зазначеним видом робіт на суму 10000 грн. (а.с.77), Акт №20706 прийому-передачі виконаних робіт від 12.06.2026 на суму 10000 грн. (а.с.78) Ордер на надання правової допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.79,80).
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 2662,40 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 274-279, 280-284, 289 ЦПК України, суд - 

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822) до  ОСОБА_1  (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 45587,15 грн. (сорок п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят сім грн. 15 коп.), судовий збір в розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.), та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.), а всього 58249,55 грн. (п`ятдесят вісім тисяч двісті сорок дев`ять грн. 55 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом 20 днів з дня вручення учасникам справи повного заочного рішення суду не подано заяву про перегляд заочного рішення або протягом 30 днів не подано апеляційні скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя  Наталія СІРЕНКО