Справа № 204/3315/26 
Провадження № 2/204/3108/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого – судді     Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання  Корягіної Р.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» кошти нараховані на підставі ст.625 ЦК України в сумі 3 067,28 дол. США, яка складається виключно з 3% річних, а також витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 21 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № МL302/386/2006, відповідно до якого відповідач отримала кредит в іноземній валюті в сумі 28 000,00 дол. США. 21 березня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по справі № 204/8154/17, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (та поручителя) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року, яка складається з 20 630,14 дол. США по тілу кредиту. 03 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (до якого раніше перейшло право вимоги) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 12/2024/5-ДФ, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21.11.2006 року, перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Оплата за відступлення права вимоги здійснена у повному обсязі. 24 липня 2025 року Чечелівський районний суд м. Дніпра виніс ухвалу у справі № 204/8154/17 про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме: замінено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС». Станом на день подання цього позову рішення суду відповідачем не виконано. Нарахування 3% річних не є штрафною санкцією, а входить до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права кредитора. Оскільки сума основного боргу стягнута судом у розмірі 20 630,14 дол. США (в іноземній валюті), інфляційні втрати не застосовуються, адже офіційний індекс інфляції визначає знецінення виключно національної валюти (гривні). Натомість нарахуванню підлягають лише 3% річних від суми боргу в іноземній валюті, якій становлять 3 067,28 дол. США. У зв`язку з викладеним позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вирішив звернутись до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 12 травня 2026 року провадження по справі було відкрито та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачі у встановлений судом строк не надали відзиву на позовну заяву.
Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.
Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року по цивільній справі № 204/8154/17 було задоволено позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року у розмірі 20 630,14 доларів США, що еквівалентно 531 192,77 грн., 50% судових витрат по сплаті судового збору у сумі 3 983,95 грн., а всього 535 176,72 грн. (а.с. 9-12). Вказане рішення суду набрало законної сили 12 липня 2018 року.
03 грудня 2024 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (як Фактором) та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (як Клієнтом) був укладений Договір факторингу №12/2024/5-ДФ, відповідно до умов якого «ОТП Факторинг Україна» відступило за плату ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» свої права грошової вимоги до Боржників, щодо належного виконання ними всіх зобов`язань за кредитними договорами (а.с. 24-26).
Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу №12/2024/5-ДФ від 03 грудня 2024 року, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги, серед іншого: за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006, укладеним з ОСОБА_1 (поз. № 87) (зв. бік а.с. 26-28).
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 24 липня 2025 року замінено стягувача у цивільній справі № 204/8154/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с. 30-31).
Звертаючись у березні 2026 року до суду з даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі статті 625 ЦК України просив стягнути з відповідачів кошти в сумі 3 067,28 дол. США, які складаються виключно з 3% річних, посилаючись при цьому на те, що на даний час рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року по справі № 204/8154/17 відповідачами не виконано.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Слід зазначити, що дійсно, ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів з боржника або звернення кредитора з заявою про примусове виконання рішення суду до органів державної виконавчої служби не виключає відповідальність боржника за порушення строків розрахунку за грошовим зобов`язанням, передбачену ст. 625 ЦК України.
Однак, позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року по справі № 204/8154/17 на теперішній час відповідачами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  не виконано та заборгованість за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року в повному обсязі не погашена.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року по справі № 204/8154/17 на теперішній час відповідачами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  не виконано та заборгованість за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року в повному обсязі не погашена, виключає можливість застосування судом до відповідачів  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо стягнення з них 3 % річних, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Будь-яких достатніх підстав вважати, що відповідачі на теперішній час не виконали рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року по справі № 204/8154/17 та не погасили заборгованість за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року, що давало б суду підстави притягнути  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  до передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання, під час розгляду даної справи судом не встановлено, оскільки в матеріалах справи такі докази відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. 
При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, про що зазначено у частині 7 статті 81 ЦПК України.
Разом із тим, позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року у справі № 204/8154/17 на момент звернення до суду з даним позовом перебувало на примусовому виконанні, а відтак доводи позивача про невиконання відповідачами грошового зобов`язання ґрунтуються виключно на припущеннях.
Оскільки під час розгляду справи не доведено факту невиконання  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року по справі № 204/8154/17 та факту наявності на теперішній час у  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», то у суду відсутні будь-які підстави вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» має право вимагати стягнення з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на його користь 3 % річних на суму боргу за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року у розмірі 3 067,28 дол. США, що дорівнює 132 462,13 грн. 
За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»  позовні вимоги про стягнення з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  3 % річних є недоведеними.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити чи дійсно було порушено право позивача.
З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншою особою.
Однак, на теперішній час судом не встановлено порушення відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2  прав позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».
При цьому, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси осіб, при доведеності того, що відповідач порушив ці права.
З огляду на вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року по справі № 204/8154/17 на теперішній час відповідачами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  не виконано та заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2006 року не погашена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»  про стягнення з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3 % річних за кредитним договором від 21 листопада 2006 року задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»  слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.
На підставі ст.ст. 15, 16, 625 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя           Д.Л. Черкез