Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2755/26
Номер провадження2/711/3288/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повторне)

25 серпня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2026 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), опалення МЗК та внесків, що сукупно складає 10 942,18 грн, а також заборгованість за інфляційну складову боргу, три відсотки річних і судові витрати (вхідний 11913/26, а.с.2-8). 
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснює ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». 
Також позивач у позові зазначає, що квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи централізованого опалення та теплопостачання. У квартирі встановлене автономне опалення. Плата нараховується за абонентське обслуговування (ГВП), абонентське обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК). Витрати на опалення МЗК мають нести усі мешканці багатоквартирного будинку як ті у кого відсутні індивідуальні прилади обліку, так і ті у кого встановлений квартирний засіб обліку теплової енергії.
Згідно п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показів вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалювальній площі приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315.
Відповідно до п.26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 11.12.2019, обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу. 
Крім того позивач у позові зазначає, що за послугу гарячого водопостачання плата за вказаною адресою не нараховується (встановлена «заглушка»); нараховується лише плата за абонентське обслуговування гарячого водопостачання.
Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов Кабінету Міністрів України №830 та 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. 
Фактом приєднання споживачів до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про її бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги.
З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачами укладено договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України. 
Відповідачі своєчасно, з грудня 2018 року, не вносили плату за отримані послуги з абонентського обслуговування (ТЕ), опалення МЗК, абонентського обслуговування (ГВП) та не сплачували внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії (згідно положень ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019) внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 01.02.2026, складає 10 942 грн 18 коп, що підтверджується листом-розрахунком по ОР №31952060.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з абонентського обслуговування (ТЕ), опалення МЗК, абонентського обслуговування (ГВП) та внесків, що сукупно складає 10 942 грн 18 коп.
Також позивач у позовній заяві просить суд стягнути солідарно з відповідачів інфляційну складову боргу, що відповідно до розрахунку становить 158,82 грн, та 3% річних з простроченої суми, що відповідно до розрахунку становить 64,30 грн. Означені позовні вимоги обгрунтовує положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того позивач просить стягнути з відповідачів, сплачений розмір судового збору.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 30 хв 27 квітня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.35-36).
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2026 року задоволено позовну заяву приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внесків, за період з 01.12.2018 до 01.02.2026, у розмірі 10 942 (десять тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 18 (вісімнадцять) копійок; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за інфляційну складову боргу в розмірі 158 (сто п`ятдесят вісім) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки та три відсотки річних у розмірі 64 (шістдесят чотири) гривні 30 (тридцять) копійок, а всього 223 (двісті двадцять три) гривні 12 (дванадцять) копійок; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» в рівних частках судовий збір в сумі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень, тобто з кожного по 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні (а.с.49-53). 
26 травня 2026 року відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду подана заява про перегляд заочного рішення, в якій відповідачі просять суд постановити ухвалу, якою скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 квітня 2026 року у справі №711/2755/26, призначивши справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.59-62).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2026 року задоволено заяву відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 квітня 2026 року в цивільній справі №711/2755/26 за позовом приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; скасовано заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2026 року в цивільній справі №711/2755/26 за позовом приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною та її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 40 хв 03 серпня 2026 року, що відбудеться в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.93-94).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.08.2026 розгляд справи відкладений до 08 год 30 хв 25.08.2026 у зв`язку з першою неявкою в судове засідання відповідачів та їх представника (а.с.110).
У судове засідання, що призначено 25 серпня 2026 року о 08 год 30 хв, сторони та їх представники не з`явилися. 
Представник позивача за довіреністю Блізнецов М.Є. 25.08.2026 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував (вхідний №36577/26, а.с.123).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання 25 серпня 2026 року о 08 год 30 хв не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без їх участі до суду не подали, відзиву до суду не направили (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). 
Також у визначений судом день та час представник позивачів адвокат Демиденко А.І. в судове засідання не з`явився, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 04.08.2026 (а.с.111 зворот). 
Пунктом 2 ч.4 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
У зв`язку з цим, 25 серпня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.27), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.22-23), «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.24), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.25).
На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.28). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами.
Із листа-розрахунку по ОР №31952060 суд встановив, що надання послуг з абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внесків до квартири АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.9).
Із рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про встановлення розміру внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» №1021 від 17.09.2019 суд встановив, що цим органом місцевого самоврядування встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно в розрізі кожної будівлі окремо згідно з додатком. Із графі №59 Додатку до означеного рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради суд встановив, що розмір внеску по будинку АДРЕСА_1 всього складає 2961,19 грн (у рік: 47,00 грн, у квартал - 11,75 грн) (а.с.16). 
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №8814/12791-01-10 від 05.05.2025, за адресою: квартира АДРЕСА_2 , за якою рахується заборгованість перед позивачем, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані, починаючи з 09.11.2018 і дотепер (а.с.12-14). 
Вказаний юридичний факт також підтверджується і довідками Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №5655/7901-01-10 та 5650/7936-01-10 від 23.03.2026, що витребувані судом (а.с.33-34).
Таким чином, з досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідачі є споживачами послуг з абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внесків, що їм надає приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».
З листа-розрахунку по ОР №31952060 суд встановив, що за період з грудня 2018 року до січня 2026 року включно відповідачі мають заборгованість перед Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані їм послуги з абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внесків у загальному розмірі 10 942 грн 18 коп, оскільки оплата означених послуг відповідачами взагалі не проводилась.
Крім того з розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р № НОМЕР_1 суд встановив, що позивачем нараховано відповідачам, за період з грудня 2018 року до грудня 2021, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 64,30 грн (а.с.11), та інфляційні втрати за період з грудня 2018 року до листопада 2021 року, що становить 158,82 грн (а.с.10). 
Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) від оплати таких послуг. 
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 в справі №401/710/15-ц.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189).
Частиною 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VIII від 22.06.2017 передбачено, що витрати оператора (їх складових частин) відшкодовується споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування за умови укладення індивідуальних договорів та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» №2633-IV від 02.06.2005, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, споживачі, за умови отримання ними відповідних послуг, несуть обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (далі - Правила №830), визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Відповідно до п.14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу).
Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) (п.38 Правил №830).
У підпункті 13 пункту 45 Правил №830 зазначено, що у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Таким чином, об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку як житлових, так і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.
У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 (провадження №61-22793св19) зроблено правовий висновок, що незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Такий правовий висновок Верховного Суду ґрунтується на тому, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» здійснює нарахування за послуги з теплопостачання місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та не здійснює додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будинку та в середині була витрачена на опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання.
Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015 визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла.
Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання (гарячого водопостачання) виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. 
Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_2 , право проживання в якій мають відповідачі, від`єднана від системи як централізованого опалення (теплопостачання), так і гарячого водопостачання (встановлена «заглушка»), тому ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» нараховується плата за абонентське обслуговування (ГВП), абонентське обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, станом на момент виникнення заборгованості, були і продовжували бути зареєстрованими, станом на 01.02.2026, за адресою: АДРЕСА_3 , мали право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, були споживачами комунальних послуг, що надаються позивачем до вказаної квартири, проте не вносили плату за абонентське обслуговування (ГВП), абонентське обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, тому, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», мають сплатити заборгованість по оплаті означених послуг в розмірі 10 942,18 грн (а.с.9). 
Вказаний розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідачів перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачами не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті вартості за послуги з абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК) та внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, а також своїх контррозрахунків заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що виникла в зв`язку з неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати вартості абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води.
З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, що їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» є доведеними та обгрунтованими, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачі зобов`язані здійснювати оплату за абонентське обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентське обслуговування (ГВП), а також сплачувати внески, наведені розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами (а.с.21) та розміром внесків, затвердженим рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради (а.с.16), а відповідно і не спростовані відповідачами, а тому до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача підлягає заборгованість з оплати вартості абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 10 942,18 грн, що сукупно утворилася станом на 01.02.2026.
Щодо позовної вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 158,82 грн та 3% річних в сумі 64,30 грн у зв`язку з простроченням відповідачами оплати житлово-комунальних послуг.
Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідачів за надані послуги. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідачів щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення солідарно з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції №185 від 05.03.2026 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 3328 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягали стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках, тобто з кожного по 1664 грн. 
Проте, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається з копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №127865 від 14.11.2018, а також з копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №711992 від 16.05.2022, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є особами з інвалідністю ІІ групи безтерміново (а.с.69-70, 78-79).
Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнені від сплати судового збору, оскільки є особами з інвалідністю ІІ групи, суд, з урахуванням положень ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, дійшов висновку, що судові витрати позивача на сплату судового збору у сумі 3328 грн слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Що стосується форми судового рішення, то у конкретному випадку суд керується положеннями ч.3 ст.288 ЦПК України, відповідно до яких повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У зв`язку з тим, що це судове рішення ухвалюється судом після скасування попереднього заочного рішення у порядку, передбаченому ч.1 ст.288 ЦПК України, беручи до уваги, що у конкретному випадку наявні підстави для повторного ухвалення заочного рішення, що передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.3 ст.288 ЦПК України, тому суд дійшов висновку, що правильним буде ухвалення саме заочного рішення (повторного).
Водночас, керуючись ч.3 ст.288 ЦПК України, порядок оскарження повторного заочного рішення є загальним, що встановлений ЦПК України, тобто позивач та відповідач мають право його оскаржити лише до суду апеляційної інстанції, порядок і строк подачі апеляційної скарги судом буде роз`яснений учасникам справи у резолютивній частині цього судового рішення з метою виконання положень п.3 ч.5 ст.265 ЦПК України.
Керуючись ст. 509, 525, 526, 541, 543, 610, 625 ЦК України, ст.5,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, ч.8 ст.178, ст.247, 258, 264, 265, 280-284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги абонентського обслуговування (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), а також внесків, за період з 01.12.2018 до 01.02.2026, у розмірі 10 942 (десять тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 18 (вісімнадцять) копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за інфляційну складову боргу в розмірі 158 (сто п`ятдесят вісім) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки та три відсотки річних у розмірі 64 (шістдесят чотири) гривні 30 (тридцять) копійок, а всього 223 (двісті двадцять три) гривні 12 (дванадцять) копійок.
Компенсувати приватному акціонерному товариству «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень. 
Повторне заочне рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повторне заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги повторне заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне повторне заочне рішення складене 25 серпня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», код ЄДРПУО: 00204033: місцезнаходження: м.Черкаси, проспект Хіміків, 76.
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: | | О.  В.  Петренко